Справа № 620/3377/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3377/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М. за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку позивачу пенсії обчисленої з зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених відповідно до п. 1 Примітки до Додатку 1 та п.1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року у 2018-2020 роках, а також додаткових видів грошового забезпечення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 станом на 05.03.2019 відповідно до вимог статей 43, 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії:

з 01.07.2018 по 31.12.2018 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до п.1 Примітки до Додатку 1 та п. 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 відповідно до Закону України від 07.12.2017 № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до п.1 Примітки до Додатку 1 та п. 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2019 відповідно до Закону України від 23.11.2018 № 2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

з 01.01.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до п.1 Примітки до Додатку 1 та п. 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно до Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

з 05.03.2019, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 вказати розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, обчислених відповідно до п.1 Примітки до Додатку 1 та п. 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2019 відповідно до Закону України від 23.11.2018 № 2629-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, також процентну (відсоткову) надбавку за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премії, надбавки за кваліфікаційну категорію, надбавки за виконання особливо важливих завдань та інші додаткові види грошового забезпечення, які враховуються при призначенні та перерахунку пенсії, за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач займав на дату звільнення зі служби для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії.

У обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що у зв`язку зі скасуванням в судовому порядку окремих норм постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» виникли підстави для перерахунку його пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому, дії відповідача, що полягають у відмові складання довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до органів Пенсійного фонду України, є протиправними і порушують його права. Вважає, що під час визначення розміру його посадового окладу та окладу за військовим званням відповідач повинен застосовувати не розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року, а вихідний показник, визначений як 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, який станом на 1 січня 2018 року, на 1 січня 2019 року та на 1 січня 2020 року був вищим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на ці ж самі періоди часу. Неправильне визначення відповідачем розміру посадового окладу та окладу за військовим званням привело і до неправильного визначення розміру інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення позивача, розміри яких визначаються у відсотковому значенні до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, що в кінцевому результаті призвело й до неправильного обчислення пенсійним органом розміру його пенсії станом на 1 березня 2018 року, на 1 січня 2019 року та на 1 січня 2020 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови визначити розмір посадового окладу та окладу за військовим званням позивача станом на 29.01.2020 шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відповідну довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з відображенням у ній щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення в установлених розмірах.

Зобов`язано Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки визначити, виготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача, в якій зазначити розмір посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 29.01.2020 шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що з 29.01.2020 - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови № 704.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Скаржник вказує на те, що на час видачі довідки про грошове забезпечення позивача, діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. Також відповідач просить врахувати, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, не створює передумов для перерахунку пенсії, а отже і для складення довідки про розмір грошового забезпечення. Відповідач наполягає на тому, що розрахункова величина для визначення посадового окладу та інших складових грошового забезпечення залишилась незмінною.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач одержує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також - Закон № 2262-ХІІ).

Згідно з копією довідки Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату Чернігівської області від 07.03.2018 № 3/168 позивач з 01.08.1991 по 13.01.2005 проходив військову службу (а.с. 19).

Копіями витягу з наказу Головнокомандувача сухопутних військ Збройних Сил України від 31.12.2004 № 381 та витягу з наказу Чернігівського обласного військового комісара підтверджується звільнення позивача з військової служби у запас (а.с. 20, 21)

Позивач звернувся до відповідача із зверненням від 08.07.2020, в якому просив:

- виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку йому пенсії:

з 01.03.2018 по 31.12.2018 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018, встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2019, встановленого Законом України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

з 01.01.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2019 року, встановленого Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

з 05.03.2019, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 вказати розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, обчислених відповідно до пункту 1 Примітки до Додатку 1 та пункту 1 Примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2019, відповідно до Закону України від 23.11.2018, № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, також процентну (відсоткову) надбавку за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премії, надбавки за кваліфікаційну категорію, надбавки за виконання особливо важливих завдань та інші додаткові види грошового забезпечення, які враховуються при призначені та перерахунку пенсії, за відповідною або аналогічною посадою, яку я займав на дату звільнення із служби для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 йому основного розміру пенсії.

У відповідь листом від 08.07.2020 № 5/2899с відповідач повідомив позивача про те, що станом на 08.07.2020 списки для перерахунку грошового забезпечення, в тому числі і позивачу, до нього не надходили, законних підстав направляти будь-які довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не має (а.с. 24).

Згідно з копією довідки Чернігівського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, від 22.06.2018 № ФЧ60407 до складових грошового забезпечення позивача включено: посадовий оклад - 3810,00 грн; оклад за військовим званням - 1270,00 грн; надбавку за вислугу років (35 %) - 1778,00 грн (а.с. 25).

Відповідно до копій довідок Головного управління Пенсійного фонду України від 12.11.2019, від 21.06.2019, від листопада місяця 2019 позивачу з 05.04.2018, з 01.01.2019, з 01.11.2019 здійснено перерахунок пенсії (а.с. 27, 28, 29).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у підготовці та наданні відповідної довідки, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, відповідачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, отже колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції про задоволення позову ґрунтується на тому, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови № 103, згідно з яким внесено зміни до вказаного вище пункту 4 постанови № 704. Тому, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, та передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови № 704.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу встановлено Постановою КМУ №704.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно пункту 3 Постанови № 704, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з пунктом 4 Постанови № 704 в первинній редакції було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постанова № 704 набрала чинності з 01.03.2018 року.

На момент набрання чинності Постановою № 704, п. 4 цього нормативно-правового акту було викладено у редакції п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі постанова КМУ № 103), а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018».

З урахуванням викладеного, згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.

Пунктом 4 Постанови № 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМУ № 103.

Отже, з 29.01.2020 дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 п. 6 Постанови № 103 втратив чинність та була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первинній редакції.

Однак, колегія суддів наголошує, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон №1744-VІІІ) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Судом першої інстанції помилково не було враховано, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ та п.4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відповідно до п. п. 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02), Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. У пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (N 23759/03 та N 37943/06) та у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини «Серков проти України» (39766/05), встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, на підставі того, що органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку. Хоча ця справа стосується податкового спору, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між фізичною/юридичною особою і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Апеляційним судом також враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких: « 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Відтак, з огляду на встановлене пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ положення про незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, колегія суддів дійшла висновку про допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права та відсутність правових підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в оформленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 та зобов`язання відповідача підготувати на надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову позивача, адже дії відповідача щодо відмови скласти позивачу нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 були правомірними.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, що викладені в рішенні від 23 жовтня 2020 року та є підставами для його скасування у оскаржуваній частині судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків