Справа № 520/9373/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 р. Справа № 520/9373/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 19.08.20 по справі № 520/9373/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1 ), звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просила суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області з приводу зменшення коефіцієнту страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року - 1,35%, який становив 0,55125 на коефіцієнту страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року - 1%, який становить 0,40833 з 01.10.2017, та з приводу застосування коефіцієнту страхового стажу 0,408330 замість 0,55125 при перерахунку пенсії з 01.03.2019; зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з 01.03.2019 з застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,55125 замість 0,408330 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з приводу врахування величини оцінки одного року страхового стажу 1% при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) за віком з 01.10.2017 р., обрахувавши її розмір із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) від 13.09.2019 з приводу перерахунку пенсії з 01.03.2019р. з урахуванням висновків суду по даній справі.

Позов у решті вимог залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано те, що Законом № 2148-УІІІ передбачено застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% лише при первинному призначенні пенсії у період з 01.10.2017 по 31.12.2017. Позивачу було призначено пенсію до набрання чинності Законом № 2148, програмним забезпеченням автоматизованим способом з 01.10.2017 було проведено масовий перерахунок пенсії у зв`язку із змінами, внесеними у діюче законодавство. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 з 01.10.2017 було перераховано пенсію згідно з пунктом 4 (3) Розділу XI Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Коефіцієнт страхового стажу становить КС=490*1%/100%*12=0,40833, заробітна плата із якої проводився розрахунок пенсії з 01.10.2017, залишилася незмінною. Отже, пенсія ОСОБА_1 обчислена та виплачується за матеріалами пенсійної справи в повному обсязі відповідно до законодавства, що діє на сьогоднішній день.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області з 12.08.2017 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 (далі за текстом - Закон № 1058) з відстрочкою на 36 місяців. Страховий стаж позивачки був зарахований по 31.07.2017 та становить 40 років 10 місяців 01 день.

За матеріалами пенсійної справи, при визначені пенсії за віком позивачці був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 (тобто за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії) у розмірі 3764,40 грн. Розрахунок проводився із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 по 31.07.2017. Сума коефіцієнтів заробітної плати після проведення оптимізації (за період з 01.08.2004 по 31.07.2017) становить 337,98503, кількість місяців, залучених до розрахунку з заробітної плати після проведення оптимізації становить 156, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії становить 337,98503/156=2,16657.

Учасниками справи не заперечується, що коефіцієнт страхового стажу на момент призначення пенсії становив Кс = 490х1,35%/100%х12= 0,55125.

Основний розмір пенсії за віком, розрахований відповідно до ст. 27 Закону № 1058, при призначенні становив П=Зп х Кс= 8155,84 грн х 0,55125= 4495,91 грн. Всього з урахуванням доплати за понаднормативний стаж, відсотку підвищення за відстрочку, підвищення ст. 29 Закону № 1058 розмір пенсії становив 5301,50 грн.

З 01.10.2017 після набрання чинності пунктом 1 розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 2148 програмним забезпеченням в автоматизованому режимі було проведено перерахунок пенсії позивачці з урахуванням змін, внесених у чинне законодавство, при цьому відповідно до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2148, було встановлено доплату до попереднього розміру пенсії для запобігання зменшення пенсійної виплати у зв`язку із змінами, внесеними у законодавство.

Після проведення перерахунку пенсії з 01.10.2017 коефіцієнт страхового стажу становив Кс = 490 х. 1% / 100% х 12 = 0,40833; заробітна плата, із якої проводився розрахунок пенсії з 01.10.2017, залишилася незмінною. Розмір пенсії за віком, розрахований відповідно до статті 27 Закону №1058 з 01.10.2017 становив П = Зп х Кс = 8155 грн. 84 коп. х 0,40833 = 3330 грн. 27 коп. та з урахуванням доплати до попереднього розміру пенсії 1340,49 грн, до виплати становило 5301,50 грн.

13 вересня 2019 року позивач звернулася до відповідача з заявою про скасування перерахунку пенсії, зробленого з 01.10.2017, який вона вважала незаконним, та здійснення нового перерахунку пенсії з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнту страхового стажу 0,55125, що був розрахований при призначенні пенсії.

У відповідь на звернення позивач отримала листа за № 283/3-5- 27 від 16.10.2019 за підписом начальника Київського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ГІФ України в Харківській області, в якому повідомлялось, що пенсія обчислена та виплачується в повному обсязі відповідно до законодавства. В листі вказано, що з 01.10.2017 розмір пенсії був перерахований в зв`язку з прийняттям Закону України від 03.10.2017 № 2148-УПІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1 % та підстав для застосування величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% та коефіцієнту страхового стажу 0,55125 не має.

Не погодившись із такою відмовою в перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду. Вважає, що має місце порушення її конституційних прав у сфері пенсійного забезпечення, що виявилося у зменшенні при перерахунку пенсії з 01.10.2017 оцінки страхового стажу з 1,35% до 1% за кожний рік страхового стажу. Такі зміни суперечать ст. 22 Конституції України, оскільки відбулося звуження змісту та обсягу її прав, а також ст. 58 Конституції України, оскільки до неї застосовано закон, який на неї не поширюється.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли при обчисленні пенсії застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із перерахунком пенсії позивачки на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII. Під час перерахунку було застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Позивачка вважає, що має застосовуватися величина, яка була визначена раніше, під час призначення пенсії - 1,35%.

Частиною 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до п. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Позивачці пенсію призначено відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

На думку позивачки, неконституційною є не нова формула перерахунку пенсій, встановлена Законом №2148-VIII, а лише її складова у вигляді нового коефіцієнта страхового стажу (1% замість попереднього 1,35%).

Разом з тим, нормами п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, яку позивачка вважає порушеною, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії позивачки зменшився. З наявних в матеріалах справи протоколів розрахунку пенсії вбачається, що відповідно до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2148 позивачці було встановлено доплату до попереднього розміру пенсії для запобігання зменшення пенсійної виплати у зв`язку із змінами, внесеними у законодавство. Після проведення перерахунку пенсії з 01.10.2017 коефіцієнт страхового стажу становив Кс = 490 х 1% / 100% х 12 = 0,40833; заробітна плата, із якої проводився розрахунок пенсії з 01.10.2017, залишилася незмінною. Розмір пенсії за віком, розрахований відповідно до статті 27 Закону №1058 з 01.10.2017 становив П = Зп х Кс = 8155 грн. 84 коп. х 0,40833 = 3330 грн. 27 коп та з урахуванням доплати до попереднього розміру пенсії 1340,49 грн, до виплати становило 5301,50 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вважає правильним висновок суду першої інстанції, що п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV не відповідає ст. 22 Конституції України. Відтак, доводи позивачки про звуження її прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.

Посилання позивачки на зворотну дію в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України №1058 та у зв`язку із цим порушення ст. 58 Конституції України суд відхиляє.

Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивачки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, що виключає зворотну дію закону в часі.

Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" був затверджений Порядок проведення пререрахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058 (далі за текстом - Порядок № 124). Також пунктом 2 даної постанови було установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону №1058, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону №1058 на дату проведення перерахунку.

З аналізу наведених вище норм Порядку вбачається, що при перерахунку з 01.03.2019 для пенсій, призначених за нормами Закону №1058, величини оцінки одного року страхового стажу так само становить 1 %.

Посилання суду першої інстанції на неоднакове застосування закону з одного і того ж питання (обчислення розміру пенсії) до осіб, котрі знаходяться в однакових умовах, колегія суддів уважає помилковим, адже процедури призначення та перерахунку пенсій є різними за змістом та механізмом проведення, а тому не можна вважати осіб, яким здійснюється призначення пенсії та яким проводиться перерахунок раніше призначеної пенсії такими, що перебувають в однакових умовах.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 та з 01.03.2019 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №822/3781/17, від 12.11.2020 у справі № 260/401/19, що в силу приписів ст. 242 КАС України є обов`язковою для суду при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Виходячи з наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст.328 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (крім витрат на сплату судового збору суб`єкта владних повноважень, що не підлягають відшкодуванню в силу приписів ст. 139 КАС України), судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 по справі № 520/9373/2020 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді З.Г. Подобайло Н.С. Бартош