Справа № 638/11313/20
Суддя: Аркатова К. В.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/51/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Рижикової В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Голубкова Анатолія Петровича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Голубкова А.П. щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП; скасувати постанову серії ЕАМ № 2958591 від 10.08.2020 року за ч.10 ст.121 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., провадження у справі - закрити.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2020 року, керуючи автомобілем Субару Форестер, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Науки 60А в м. Харків, зупинений патрульною поліцією, інспектор повідомив про порушення ним Правил дорожнього руху України, а саме здійснення розвороту під час якого вчинено перетин подвійної суцільної лінії розмітки, яка поділяє транспортні потоки, та перевезення дитини без дитячого крісла, за що передбачена відповідальність ч.10 ст.121 КУпАП. Він заперечував проти посилань працівників поліції щодо вчинення вказаного правопорушення. В подальшому інспектор склав у відношенні нього оскаржувану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Під час винесення постанови він попросив ознайомити з доказами про вчинення правопорушення, однак надане працівником поліції відео не містило жодних доказів про вчинене правопорушення, а саме неможливо було ідентифікувати автомобіль, поняття «дитяче крісло» взагалі відсутнє в правилах дорожнього руху України. Вважає, що докази, які б свідчили про вчинення ним інкримінованого правопорушення, відсутні, а тому враховуючи вищенаведене вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.

При цьому, інспектор патрульної поліції Голубков А.П. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

10.08.2020 року інспектором УПП в м. Харківській області лейтенантом поліції Голубковим А.П. складено постанову серії ЕАМ № 2958591 у справі про адміністративне правопорушення за ч.10 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за те, що останній 10.08.2020 року близько 22 год. 08 хв. в м. Харків, по пр. Науки, 60-А, керував транспортним засобом Субару Форестер, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив розворот при цьому перетнув подвійну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та перевозив дитину у транспортному засобі без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину, чим здійснив порушення вимоги п.21.11.б ПДР України.

При оцінці правомірності дій відповідача, суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.21.11.б ПДР відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Суд наголошує про наявність процесуального обов`язку відповідачів, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем відеозаписів в якості доказу.

Інших доказів вчинення позивачем порушення п.22.11.б ПДР, крім оскаржуваної постанови (пояснень водія, показань свідків тощо), відповідачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 порушення п.22.11.б ПДР України не підтверджено належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАМ №2958591 від 10.08.2020 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 05.03.2020 по справі № 607/7987/17, від 19.02.2020 по справі № 524/1284/17, від 02.12.2019 по справі 766/16904/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Позовні вимоги в частині визнання протиправними дії інспектора УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Голубкова А.П. щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121 КУпАП задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

Самі по собі дії інспектора при складанні постанови про правопорушення, яку було скасовано у судовому порядку за недоведеністю вини не можна вважати неправомірними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 № по справі 463/1352/16-а.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в м. Харків Харківської області Департаменту патрульної поліції Голубкова Анатолія Петровича (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А), Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А) у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Постанову серії ЕАМ № 2958591 від 10.08.2020 року, ухвалену інспектором Управління патрульної поліції в м. Харків Харківської області Департаменту патрульної поліції Голубковим Анатолієм Петровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.10 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 280 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Головуючий: