Справа № 509/3137/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 509/3137/20
Головуючий в 1 інстанції: Кириченко П.Л.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2020 року про повернення позову ОСОБА_1 до Чорноморського міського Відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Чорноморського міського Відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якому просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61868901 від 21.04.2020 року.

В обґрунтування несплати за подання позову судового збору, ОСОБА_1 посилався на висновки, викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц про відсутність обов`язку його сплати за подання скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 липня 2020 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

При цьому, суд в мотивувальній частині цієї ухвали вказав, що судовий збір при поданні даного позову повинен складати 840,80 грн., а наступним абзацом дійшов висновку про те, що позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 1000 грн.

На виконання даної ухвали, ОСОБА_1 , 13 серпня 2020 року, звернувся до суду першої інстанції із заявою про усунення недоліків.

У даній заяві позивач вказав, що судом залишено поза увагою наведені правові висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, які звільняють його від сплати судового збору.

Також, з посиланням на вимоги ч.2 ст. 169 КАС України, позивач зауважив, що в мотивувальній частині ухвали про залишення позову без руху не зазначено точну суму судового збору, яку необхідно сплатити, не наведено його розрахунок та реквізити для сплати.

17 серпня 2020 року, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху, останній, повернуто ОСОБА_1 .

Повертаючи позов, суд першої інстанції вказав, що посилання позивача на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц є помилковою позицією.

Вважаючи дану ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги зосереджено на двох ключових підставах:

- перша не наведено обґрунтування чому суд не прийняв до уваги постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, якою передбачено звільнення від сплати судового збору в межах спірних правовідносин;

- друга суд першої інстанції порушив вимоги ч.2 ст. 169 КАС України, не вказавши точну суму судового збору, яку необхідно сплатити, його розрахунок та реквізити для сплати.

Відповідач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

При цьому, обґрунтування відзиву складається виключно з норм матеріального права та стосується суті позовних вимог, однак, в чому полягає правильність прийняття оскаржуваної ухвали доводи відзиву не містять.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 312 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке.

Так, стаття 160 КАС України містить вимоги до позовної заяви, а стаття 161 цього Кодексу передбачає документи, що додаються до неї.

Відповідно до ч.3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 1 статті 169 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Предметом даного позову є оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №61868901 від 21.04.2020 року, що прийнята Чорноморським міським Відділом Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У доводах апеляційної скарги скаржник указує на те, що в судовому рішенні не наведено обґрунтування неприйняття до уваги постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, якою передбачено звільнення від сплати судового збору в межах спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з таким доводом скаржника, адже при прийнятті ухвали, відповідно до ст. 248 КАС України, суд повинен в мотивувальній її частині зазначити мотиви, з яких він дійшов висновків, і закону, яким керувався.

Усуваючи таку прогалину, колегія суддів вважає необхідним зазначити таке.

Висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц, полягає у тому, що за подання скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби судовий збір не сплачується.

Проте, 29 травня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову (справа № 915/955/15, провадження № 12-66гс18) у якій відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц.

Так, Велика Палата Верховного Суду вказала, що перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI, і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів ДВС, а тому судовий збір має справлятися на загальних підставах.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність сплати позивачем судового збору за подання даного позову, однак, не навів з цього приводу належного обґрунтування.

Наступним доводом апеляції є порушення судом першої інстанції вимог ч.2 ст.169 КАС України.

Надаючи оцінку даному доводу, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Суд першої інстанції, залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, не виконав вимоги ч.2 ст. 169 КАС України.

Як свідчить ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 липня 2020 року у ній вказано дві різні суми судового збору (840,80 грн. та 1000 грн.), які необхідно сплатити позивачу за подання позовної заяви.

Отже, є незрозумілим, яка саме сума судового збору підлягає сплаті за подання позову, а також відсутній його розрахунок та реквізити на які необхідно здійснити його сплату.

Зважаючи на наведене є правильним зауваження позивача, що суд не роз`яснив йому в який спосіб можливо усунути, виявлений судом першої інстанції, недолік.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вимог наведеної норми, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Продовження розгляду повинно відбуватися зі стадії залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2020 року про повернення позову ОСОБА_1 до Чорноморського міського Відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження скасувати.

Справу направити до Овідіопольського районного суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: І. О. Турецька

Суддя: Л. В. Стас

Суддя: Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 16.02.2021 року.