Справа № 420/9386/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9386/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року, прийняте у складі суду судді Токмілової Л.М. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення індексації пенсії ОСОБА_1 з березня 2005 по теперішній час;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату індексації пенсії ОСОБА_1 з березня 2005 по теперішній час із застосуванням Індексу споживчих цін наростаючим підсумком та зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб при базовому місяці - березень 2005 року та здійснювати індексацію розміру пенсії ОСОБА_1 без рішення суду;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки "Про розмір грошового забезпечення", виходячи із 90% грошового забезпечення - з 01 січня 2016 року із врахуванням раніше виплачених сум та здійснювати її виплату в подальшому з урахуванням 90% грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення індексації пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2005 року по 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року по день винесення рішення по даній справі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації пенсії за період з 01.03.2005 року по 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року по день винесення рішення із застосуванням індексу споживчих цін наростаючим підсумком та зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб без вказівки на необхідність застосування березень 2005 року як базового місяця. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01.05.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки "Про розмір грошового забезпечення", виходячи із 90% грошового забезпечення - з 01.05.2018 із врахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачу з 15.02.2005 призначено пенсію за вислугу років, виходячи з основного розміру 90 % грошового забезпечення, проте судом не враховано, що у 2018 році позивачу проведено перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих поліцейських, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок. В даному випадку, на думку апелянта, зменшенням максимального розміру пенсії до 70% грошового забезпечення право позивача на пенсію не скасоване та не звужене.

Щодо здійснення нарахування та виплати індексації пенсії з березня 2015 по теперішній час, апелянт вказує, що на підставі заяви позивача від 09.06.2016 року, Головним управлінням позивачу обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсії здійснюється з 01.07.2013 року, а сум індексації - з 01.07.2013 року. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст. 55 Закону № 2262, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, при цьому позивач звернувся до Головного управління з заявою лише 09.06.2016 року, тому індексацію йому проведено з 01.07.2013 року. Апелянт звертає увагу, що нарахування поточної індексації пенсії позивача буде проводитись після настання підстав з урахуванням бюджету Пенсійного фонду України. До того ж, апелянт вважає, що судом необґрунтовано стягнуто на користь позивача судовий збір.

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15.02.2005 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 90% за 30 років вислуги.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 19.04.2018 року позивачу з 01.05.2018 року здійснено перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зменшено основний розмір пенсії з 90% на 70%.

Як вбачається з розрахунків на доплату (виплату, утримання) пенсії від 10.06.2016 року та 19.04.2018 року індексація пенсії позивача за період з липня 2013 року по квітень 2018 року здійснювалась лише за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року включно.

Не погоджуючись зі зменшенням основного розміру пенсії у відсотках та не нарахуванням і невиплатою індексації пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії не мав права зменшувати розмір пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення з 01.05.2018 року та відповідно такі дії відповідача є неправомірними, а позовні вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню. Окрім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2005 по 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року, з огляду на що вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату індексації пенсії за період з 01.03.2005 року по 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року по день винесення рішення із застосуванням індексу споживчих цін наростаючим підсумком та зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб підлягають задоволенню.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на момент призначення пенсії) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 року та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01.05.2014 року, до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 01.05.2018 року обчисленої з розрахунку 70 % від розміру грошового забезпечення. Судом першої інстанції вірно встановлено, що посилання позивача на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року обчисленої з розрахунку 70 % від розміру грошового забезпечення спростовується наявним в матеріалах справи перерахунком пенсії від 13.09.2008 року, 10.06.2016 року, 10.08.2017 року, якими встановлено основний розмір пенсії 90% від розміру грошового забезпечення.

Так, частиною 3 ст.291 КАС України встановлено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду по зразковій справі№ 240/5401/18, викладеним у постанові від 16 жовтня 2019 року, при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Враховуючи ті обставини, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу у розмірі 90 % грошового забезпечення, а також враховуючи висновки Верховного Суду по справі №240/5401/18, оскільки у цій частині справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача не було підстав для зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення з 01.05.2018 року та відповідно такі дії відповідача є неправомірними, а позовні вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню.

Доводи апелянта, що перерахунок пенсії уже на підставі видів грошового забезпечення діючих поліцейських, тому і застосуванню підлягає законодавство, що діє на момент виникнення права на такий перерахунок, ґрунтуються на хибному розумінні положень матеріального права та колегією суддів оцінюються критично.

Щодо доводів апелянта відносно здійснення нарахування та виплати індексації пенсії позивача з березня 2015 по теперішній час

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

При цьому колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року (справа №296/10628/16-а).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Стаття 3 Закону № 1282-ХІІ передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно ст. 4 Закону № 1282-ХІІ в редакції закону, чинній з 31.03.2005 року - індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток, а в редакції закону з 01.01.2016 року - 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Як передбачено ч. 4 ст. 5 Закону № 1282-ХІІ індексація пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників (далі Порядок №1078).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема пенсії;

Відповідно до п. 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Разом з тим відповідно до статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ індекс інфляції споживчих цін, що перевищив поріг 101 відсоток, може бути застосованим для індексації пенсії тільки у місяці, що настає після опублікування індексу споживчих цін за попередній місяць, що слідує за базовим, але у зв`язку з тим, що вказаний місяць, коли може бути застосована індексація, збігається із щоквартальним підвищенням пенсії, відповідно до приписів абзацу першого пункту 5 Порядку індексація у базовому місяці не проводиться.

Поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, перевищення якої надає підстави для індексації заробітної плати працівника.

Суд зазначає, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 15.02.2005 року.

При цьому, в матеріалах справи наявні розрахунки на доплату (виплату, утримання) пенсії позивача за період з липня 2013 року по квітень 2018 року, з яких вбачається, що індексація пенсії позивачу здійснювалась лише за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року включно.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про проведення індексації пенсії позивача в період з 15.02.2005 року та документи, які б свідчили про здійснення відповідачем дій, спрямованих на встановлення зазначеної обставини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність допущеної відповідачем бездіяльності через не нарахування та невиплату відповідачем індексації за період за період з 01.03.2005 року по 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року. Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації пенсії за період з 01.03.2005 року по 01.09.2015 року та з 01.05.2016 року по день винесення рішення із застосуванням індексу споживчих цін наростаючим підсумком та зміною прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб є ефективним засобом захисту порушених права позивача, з огляду на що підлягають задоволенню

Водночас, необхідно зазначити, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «березень 2005 року» відсутні.

При цьому колегія суддів враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року (справа №240/11882/19), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Посилання апелянта, що відповідно до ст. 55 Закону № 2262, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, при цьому позивач звернувся до Головного управління з заявою лише 09.06.2016 року, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб, зокрема органів Пенсійного Фонду України та не потребує звернення пенсіонера із відповідною заявою. Водночас, оскільки індексація пенсії позивача, за наявності підстав для її здійснення, не проводилась саме з вини Пенсійного Фонду України, згідно вимог ст. 55 Закону № 2262, нараховані суми пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Щодо доводів апелянта, що нарахування поточної індексації пенсії позивача буде проводитись після настання підстав з урахуванням бюджету Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Окрім того, відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (заява № 70297/01) та у справі «Бакалов проти України» (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Доводи апелянта, що стягнення на користь позивача суми судового збору з огляду на заборону використання коштів Пенсійного Фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірним, ґрунтуються на хибному розумінні відповідачем норм матеріального та процесуального права, та свідчать виключно про правовий нігілізм представника державного органу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець