Справа № 140/17396/20
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/17396/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до ч.12 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Волинської області про заробітну плату №21-34 вих. 20 від 21.10.2020, з 01.10.2020 без обмеження суми пенсії максимальним розміром з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ було призначено пенсію на випадок втрати годувальника, у зв`язку з чим позивач з 13.12.2010 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію вказаного виду у розмірі 60% від середнього місячного заробітку за посадою прокурора відділу прокуратури Волинської області. У позивача з 01.10.2020 як дружини пенсіонера органів прокуратури, виникло право на перерахунок пенсії, призначеної їй у зв`язку з втратою годувальника. Однак відповідач здійснив перерахунок пенсії у розмірі 60 відсотків середньомісячного заробітку її чоловіка з обмеженням максимальної суми пенсії десятикратним прожитковим мінімумом, встановленим для осіб, які втратили працездатність. Позивач зазначає, що положення Законів України від 08.07.2011 №3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", від 02.03.2015 №213-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими обмежено максимальний розмір пенсії, не можуть застосовуватися до позивача в силу частини другої розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ, відповідно до якої обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначене до набрання чинності цим Законом. Відтак стверджує, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії. Оскільки пенсія ОСОБА_1 була призначена з 13.12.2010, відповідач, на її думку, не вправі обмежувати пенсію максимальним розміром.

Вважаючи, що рішення пенсійного органу в частині обмеження максимального розміру пенсії є незаконним і таким, що грубо порушує конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається працездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї. Для працездатних членів сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. Для непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначенні у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про державний бюджет України на 2020 року» з 01.07.2020 розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлено на рівні 1 712 гривень, з 01.12.2020 - 1 769 гривень.

Головним управлінням ПФУ у Волинській області було перераховано пенсію позивача з 01.10.2020 та встановлено у розмірі 60% заробітної плати на посаді прокурора відділу. Розмір пенсійної виплати становить 17 120 грн. з жовтня 2020 року та 17 690 грн. з грудня 2020 року.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що з 13.12.2010 позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Волинській області як отримувач пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991.

Наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 "Про день початку роботи обласних прокуратур" визначено днем початку роботи обласних прокуратур з 11.09.2020, про що опубліковано в газеті "Голос України" 09.09.2020 у відповідності із п.4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформ органів прокуратури" від 19.09.2019 №113-ХІ.

23.10.2020 позивач, вважаючи, що з 01.10.2020 у відповідності до частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ (із змінами) настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру її пенсії, звернулася до Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки Волинської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-34 вих. 20 від 28.10.2020.

Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області листом від 10.12.2020 за №17022-17236/О-02/8-0300/20 повідомило позивача про перерахунок її пенсії з 01.10.2020 у розмірі 60 % заробітної плати на посаді прокурора відділу в розмірі 17120 грн.

Таким чином, розмір пенсії, що підлягає виплаті позивачу після перерахунку, визначений з обмеженням максимальної суми пенсії десятикратним прожитковим мінімумом, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення членів сімей пенсіонерів з числа працівників прокуратури було визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Відповідно до частини 16 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789- ХІІ членам сімей прокурора або слідчого, які були на його утримані на момент смерті, призначалася пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім`ї.

У подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ доповнена новою нормою, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, відповідно до п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

14.10.2014 прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII (далі Закон №1697-VII), який набрав чинності з 15.07.2015.

Відповідно до нового Закону «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім`ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім`ї. До непрацездатних членів сім`ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIІІ, який набув чинності 01.01.2016 обмежено максимальний розмір пенсії, передбаченої Закону «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з часу призначення позивачу пенсії (з 2010 року) до Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, які звужують і обмежують обсяг прав позивача на пенсійне забезпечення як члена сім`ї працівника прокуратури, якому пенсія призначена на випадок втрати годувальника до набрання чинності новою редакцією цього Закону.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.22, ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В контексті викладеного, застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання цими положеннями чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Враховуючи, що внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру» стосовно обмеження максимального розміру пенсії поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності. При проведенні перерахунку пенсії позивача має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу.

В свою чергу, на незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні у зразковій справі №240/5401/18 від 04.02.2019.

Таку ж правову позицію цей же суд сформував у справі №360/1428/17 від 12.11.2019, в рішенні якого вказав, що на осіб, яким пенсію було призначено до 01.01.2016, обмеження щодо її максимального розміру не поширюється.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 у справі №127/11720/14-а. Обмеження з цього приводу розповсюджуються лише на осіб, які стали отримувачем пенсій за Законом України «Про прокуратуру» з 01.01.2016.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив наступне:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.

У своєму рішенні від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.

Частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.

Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Серед іншого, при вирішенні даної справи суд виходить з того, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-ІV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також, практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю, матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, відповідно до якої Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Суханов та Ільченко проти України (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п. 21 рішення від 01.06.2006 у справі Федоренко проти України (заява № 25921/02) Європейський суд з прав людини, з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності.

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто, встановлена законом ї цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто, в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності правомірних очікувань, у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, правомірні (законні) очікування - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі, якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Виходячи з вищенаведеного, відмова у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі та у порядку, визначеному законом, чинним на момент призначення йому пенсії, є втручанням в майнові права позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до ч. 12 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Волинської області про заробітну плату №21-34 вих. 20 від 21.10.2020, з 01.10.2020 без обмеження суми пенсії максимальним розміром з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, згідно квитанції від 22.12.20 року, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про прокуратуру ", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії по втраті годувальника відповідно до ч. 12 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Волинської області про заробітну плату №21-34 вих. 20 від 21.10.2020, з 01.10.2020 без обмеження суми пенсії максимальним розміром з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника відповідно до ч. 12 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Волинської області про заробітну плату №21-34 вих. 20 від 21.10.2020, з 01.10.2020 без обмеження суми пенсії максимальним розміром з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, , адреса: 43026, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В.

Суддя Ю.Ю. Сорока