Справа № 360/4140/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4140/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання: Моспанюк Є.С.,

представників

позивача: Скворцової А.Ю. (адвокат),

відповідача: Трофименко М.Є. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «ЛОТТА» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 26 жовтня 2020 року надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства «ЛОТТА» (далі - позивач, СФГ «ЛОТТА») до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Луганській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 12 жовтня 2020 року № про накладення фінансових санкцій на позивача у розмірі 500000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем 23 вересня 2020 року проведено фактичну перевірку СФГ «ЛОТТА» згідно з наказом ГУ ДПС у Луганській області від 14 вересня 2020 року № 898, за наслідками якої складено акт від 24 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798. На підставі вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 12 жовтня 2020 року № , яким на позивача накладено фінансові санкції у розмірі 500000,00 грн.

Із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач не згоден, оскільки в діях позивача відсутні порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а висновки акта не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки господарська діяльність позивача жодним чином не пов`язана зі зберіганням пального на акцизному складі.

Також відповідачем допущено порушення порядку проведення фактичної перевірки позивача, оскільки в наказі ГУДПС у Луганській області відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Таким чином, наказ винесено з порушенням норм статті 80 Податкового кодексу України. Копія наказу, врученого позивачу перед початком перевірки, не засвідчена у визначений чинним законодавством спосіб, тому не має юридичної сили.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 87).

Ухвалою від 16 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі (арк. спр. 93-94).

ГУДПС у Луганській області 07 грудня 2020 року подано відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 150-158).

Підставою для проведення фактичної перевірки стало здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що встановлено пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, посилання на який наявні у наказі про проведення фактичної перевірки від 14 вересня 2020 року № 898 «Про проведення фактичної перевірки». Здійснення таких функцій є самостійною підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання, та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Таку правову позицію відображено в постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 810/1394/16, від 05 листопада 2018 року в справі № 803/988/17, від 25 січня 2019 року в справі № 812/1112/16.

Під час проведення перевірки посадові особи ГУДПС у Луганській області діяли із дотриманням положень Податкового кодексу України, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Стосовно доводів позивача про те, що вручена копія наказу ГУ ДПС у Луганській області від 14 вересня 2020 року № 898 не засвідчена відповідно до вимог законодавства, відповідач зазначає, що абзац 1 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України не вимагає вручення платнику податків саме засвідчених копій документів. Копія наказу ГУ ДПС у Луганській області, вручена голові СФГ «ЛОТТА» Лукіну А.І., є автентичною з оригіналом, не містить будь-яких відмінностей від оригіналу. Тому вказаний аргумент відповідач вважає незмістовним.

Під час перевірки встановлено, що за адресою: Луганська область, Старобільський район, село Новоборове, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0338, проводиться господарська діяльність СФГ «ЛОТТА». Вказана земельна ділянка належить рідному брату голови СФГ «ЛОТТА» ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , та використовується на підставі усної угоди для зберігання дизельного палива. На земельній ділянці виявлено ємність об`ємом 4 м3, що використовується для зберігання дизельного палива для власних потреб підприємства. Відповідно до договору поставки від 24.02.2020 № 51 до СФГ «ЛОТТА» 09 березня 2020 року та 28 серпня 2020 року постановлено дизельне паливо ДП-3-Євро5 ВО (ДСТУ 7688:2015), код згідно з УКТЗЕД , від ТОВ «Дизель Стар» () у кількості 2880 л (згідно з ТТН на відпуск нафтопродуктів від 09.03.2020 № 77) та у кількості 2978,63 л (згідно з акцизними накладними форми «П»). Розвантаження дизельного палива проводиться в ємність об`ємом 4 м3, яка використовується для зберігання дизельного палива для власних потреб підприємства (здійснення господарських робіт на транспорті). Ємність обладнана ручним насосом для заправки паливних баків на автотранспорті та каністр. Станом на 23 вересня 2020 року в ємності зберігається дизельне паливо у кількості 1500 л (згідно з довідкою від 23 вересня 2020 року). Ліценція за право зберігання пального у СФГ «ЛОТТА» відсутня.

Вищевказані обставини підтверджуються довідкою СФГ «ЛОТТА» від 23 вересня 2020 року, власноруч написаними поясненнями директора голови СФГ «ЛОТТА» ОСОБА_1 від 23 вересня 2020 року, а також фотоматеріалами.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою від 14 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; задоволено клопотання сторін про виклик свідків, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (арк. спр. 85, 148, 176-177).

ГУ ДПС у Луганській області 26 січня 2021 року подано додаткові пояснення, які залишені без розгляду за ухвалою від 27 січня 2021 року (арк. спр. 215-216, 224-225).

Від ГУ ДПС у Луганській області 09 лютого 2021 року надійшли письмові пояснення, які прийняті судом протокольною ухвалою 09 лютого 2021 року (арк. спр. 233-235).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги повністю, вважала їх обґрунтованими з огляду на обставини, вказані в позові.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Викликані за клопотанням представника позивача свідки ОСОБА_3 , дружина голови СФГ «ЛОТТА» ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , механізатор СФГ «ЛОТТА», у повній мірі підтвердили обставини щодо проведення перевірки, зазначені в позові.

Викликаний за клопотанням представника відповідача свідок ОСОБА_5 , начальник відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних та тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Луганській області, підтвердив обставини щодо проведення фактичної перевірки, вказані в акті від 23 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798 та у відзиві на позов.

Викликаний за клопотанням представника відповідача свідок Дидяк Руслан Іванович, заступник начальника першого оперативного відділу управління оперативно-розшукової діяльності Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, у судові засідання, призначені на 13, 27 січня та 09 лютого 2021 року, не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 187, 188, 210, 232).

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

За даними свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 09.07.1993 серії А00 № 553918 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.04.2020 за № 24450370, СФГ «ЛОТТА», код за , зареєстровано як юридичну особу з 09.07.1993, місцезнаходження: 92712, Луганська область, Старобільський район, село Новоборове, вулиця Миру, будинок 105, керівник та засновник - ОСОБА_1 , основний вид діяльності: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (арк. спр. 9, 10-12).

На підставі підпунктів 20.1.4, 20.1.8, 20.1.10, 20.1.11, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2, пункту 80.8 статі 80 Податкового кодексу України та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, а саме: Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», постановами Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 24.07.2002 № 218 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами» та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів в Україні, з метою забезпечення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства, що регулює виробництво та обіг підакцизних товарів, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, наказом ГУ ДПС у Луганській області від 14 вересня 2020 року № 898 призначено проведення фактичної перевірки СФГ «ЛОТТА» () за адресою: Луганська область, Старобільський район, село Новоборове, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0338 (місце зберігання пального). Термін проведення фактичної перевірки визначити строком не більше 10 діб з 23.09.2020. Проведення фактичної перевірки доручено начальнику та головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУДПС у Луганській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (арк. спр. 23, 109).

На підставі наказу про проведення фактичної перевірки від 14 вересня 2020 року № 898 видано направлення на проведення фактичної перевірки від 14 вересня 2020 року № 574 ( ОСОБА_5 ) та № 575 ( ОСОБА_6 ) (арк. спр. 24, 25, 110, 111).

З направленнями на перевірку 23 вересня 2020 року об 11 год. 30 хв. ознайомлений та отримав копію наказу на перевірку голова СФГ «ЛОТТА» ОСОБА_1 , що підтверджено його підписом на вказаних направленнях.

Також на початку фактичної перевірки голові СФГ «ЛОТТА» під підпис вручено запит про надання документів від 22 вересня 2020 року № 6705/10/12-32-09-01-12 (арк. спр. 112-113).

Відповідно до наказу від 14 вересня 2020 року № 898 та направлень на перевірку від 14 вересня 2020 року № 574, 575 посадовими особами ГУДПС у Луганській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проведено фактичну перевірку місця зберігання пального, що розташоване за адресою: Луганська область, Старобільський район, село Новоборове, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0338, та належить суб`єкту господарювання СФГ «ЛОТТА», за наслідками якої складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі пальним, від 24 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798 (арк. спр. 30-33, 114-115).

Як вказано в акті від 24 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798, перевіркою встановлено, що в СФГ «ЛОТТА», розташованому за адресою: Луганська область, Старобільський район, село Новоборове, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0338, проводиться господарська діяльність. Земельна ділянка належить рідному брату ОСОБА_2 та використовується для зберігання дизельного палива на праві усної угоди. СФГ «ЛОТТА» не є підприємством, яке повністю утримується за рахунок державного або місцевого бюджету, та не є установою системи державного резерву. За вказаною адресою знаходиться ємність об`ємом 4 м3, що використовується для зберігання дизельного палива для власних потреб. Відповідно до договору поставки від 24.02.2020 № 51 до СФГ «ЛОТТА» 09 березня 2020 року та 28 серпня 2020 року постановлено дизельне паливо ДП-3-Євро5 ВО (ДСТУ 7688:2015), код згідно з УКТЗЕД , від ТОВ «Дизель Стар» () у кількості 2880 л (згідно з ТТН на відпуск нафтопродуктів від 09.03.2020 № 77) та у кількості 2978,63 л (згідно з акцизними накладними форми «П»). Розвантаження дизельного палива проводиться в ємність об`ємом 4 м3 та використовується для зберігання дизельного палива для власних потреб підприємства (здійснення господарських робіт на транспорті). Ємність обладнана ручним насосом для заправки паливних баків на автотранспорті та каністр. Станом на 23 вересня 2020 року в ємності зберігається дизельне паливо у кількості 1500 л (згідно з довідкою від 23 вересня 2020 року). Акти списання палива станом на 23.09.2020 відсутні, списання буде здійснено після закінчення польових робіт (зі слів голови).

Згідно з висновками акта перевірки:

порушено статтю 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального.

Також в акті перевірки вказано, що для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті перевірки, керівнику пропонується прибути до ГУДПС у Луганській області у строки встановлені чинним законодавством.

Від органу, який здійснив перевірку, акт підписаний ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , від суб`єкта господарювання - головою ОСОБА_1 .

Згідно з додатком № 1 до акта перевірки від 24 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798 на збереженні знаходиться дизельне паливо ДП-3-Євро5 ВО, код згідно з УКТЗЕД , від ТОВ «Дизель Стар» () у кількості 1500 л, вартість згідно з накладними (арк. спр. 34, 116).

В ході фактичної перевірки головою СФГ «ЛОТТА» власноруч складено довідку, в якій вказано, що станом на 23.09.2020 залишки дизельного палива УКТЗЕД в ємності 4 м3, розташованої за адресою: Старобільський район, село Новоборове, кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0338, становлять 1500 л (арк. спр. 117).

У власноруч складених письмових пояснення ОСОБА_1 підтвердив вказані в акті фактичної перевірки обставини щодо поставки дизельного палива, місця його зберігання для власних потреб (арк. спр. 118).

На запит від 22 вересня 2020 року № 6705/10/12-32-09-01-12 позивачем надано документи, якими оформлено постачання дизельного палива від ТОВ «Дизель Стар» до СФГ «ЛОТТА», а саме: договір поставки від 24.02.2020 № 51, додаток від 24.02.2020 № 77 до договору поставки нафтопродуктів, акцизні накладні форми «П» від 09.03.2020 № 30304, від 28.08.2020 № 30847, паспорт на дизельне паливо, рахунок на оплату від 24.02.2020 № 77, видаткову накладну від 09.03.2020 № 77, товарно-транспортну накладну від 09.03.2020 № 77 (арк. спр. 107-108, 127-130, 131, 132, 133, 134, 135).

Дослідженням цих документів встановлено, що відповідно до договору поставки від 24.02.2020 № 51 до СФГ «ЛОТТА» 09 березня 2020 року та 28 серпня 2020 року постановлено дизельне паливо ДП-3-Євро5 ВО (ДСТУ 7688:2015), код згідно з УКТЗЕД , від ТОВ «Дизель Стар» () у кількості 2880 л та у кількості 2978,63 л.

Після закінчення проведення фактичної перевірки о 15 год. 00 хв. 23.09.2020 комісією у складі голови СФГ «ЛОТТА» ОСОБА_1 , механізатора ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проведено інвентаризацію залишків пального в СФГ «ЛОТТА», в ході якої виявили, що залишки пального в кількості 532 л знаходяться в тракторах, комбайні та вантажному автомобілі. В бочці, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 пального не виявлено (арк. спр. 138).

Цей акт та акт списання пального від 23.09.2020 надані до ГУДПС у Луганській області разом з поясненнями від 25.09.2020, в яких ОСОБА_1 вказав, що в ході фактичної перевірки розгубився та повідомив, що залишки пального складають приблизно 1500 л. При цьому він не міг чітко знати скільки пального і чи є воно в наявності. Провести інвентаризацію пального під час перевірки не пропонували. Після закінчення перевірки, у зв`язку з наявністю сумніву про кількість пального, разом з ОСОБА_4 ОСОБА_3 провели інвентаризацію, в ході якої встановили відсутність пального на зберіганні (арк. спр. 136-139).

На підставі акта перевірки від 24 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798 за встановлене порушення частини восьмої статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ГУДПС у Луганській області податковим повідомленням-рішенням від 12 жовтня 2020 року № застосовано до СФГ «ЛОТТА» суму штрафних (фінансових) штрафів (санкцій) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 500000,00 грн (арк. спр. 142).

Згідно з розрахунком (очікуваних) фінансових санкцій до акта перевірки від 24 вересня 2020 року № 12-32/32-01/21759798, відповідно до положень абзацу 8 частини другої статті 17 Закону № 481 за зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального розмір фінансових санкцій становить 500000,00 грн (арк. спр. 143).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (тут і надалі положення Кодексу наводяться в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Відповідно до приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 Податкового кодексу України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом 1 пункту 75.1 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначено порядок проведення фактичної перевірки, а саме:

- фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1);

- фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2);

- допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5);

- фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7);

- порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10).

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з абзацом 2 пункту 81.3 статті 81 Податкового кодексу України керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Суд зазначає, що встановлені Главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами (в розумінні Податкового кодексу України) в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 73, 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов, як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 08 вересня 2020 року в справі № 640/21536/19, від 19 листопада 2020 року в справі № 160/7971/19.

Зважаючи на вказану правову позицію Верховного Суду, судом відхиляються твердження відповідача, що самостійною підставою для проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України є здійснення ГУДПС у Луганській області контрольних функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Що стосується посилань відповідача на правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 22 травня 2018 року в справі № 810/1394/16, від 05 листопада 2018 року в справі № 803/988/17, від 25 січня 2019 року в справі № 812/1112/16, згідно з якою норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України дозволяє проведення фактичної перевірки, утому числі на виконання функцій контролюючого органу як окремої підстави, суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, у разі наявності рішень Верховного Суду, в яких викладена різна правова позиція, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 755/10947/17).

За таких обставин суд відхиляє посилання відповідача на правову позицію, викладену Верховним Судом у вищевказаних постановах.

Судом встановлено, що підставою для винесення ГУДПС у Луганській області наказу від 14 вересня 2020 року № 898 стала доповідна записка начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів від 14 вересня 2020 року № 8160/12-32-32-09-01-07, в якій вказано про необхідність проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, у тому числі й позивача, з метою виконання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», розпорядження ДФС України від 27.12.2019 № 90-р «Про проведення операції «Акциз-2020», з метою підвищення рівня контролю у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, активізації заходів із протидії правопорушенням у вказаній сфері, очищення ринку підакцизних товарів від фальсифікованої, незаконно виготовленої і переміщеної через митний кордон України підакцизної продукції, збільшення надходжень акцизного податку до державного бюджету (арк. спр. 102).

Тобто судом встановлено, що ані доповідна записка, яка стала підставою для винесення наказу про проведення фактичної перевірки позивача, ані сам наказ, не містять будь-яких посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, тобто інформації про конкретний факт недотримання позивачем вимог вказаного в цих документах законодавства; не відображено в рамках яких заходів ГУДПС у Луганській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача на підставі наказу від 14 вересня 2020 року № 898, в якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення такої.

Аналогічну за змістом правову позицію, викладено Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року в справі № 820/4895/18, від 08 вересня 2020 року в справі № 640/21536/19, від 17 грудня 2020 року в справі № 520/12028/18.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відсутність в наказі про проведення перевірки підстав для її проведення, відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Таким чином суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, зокрема в частині наявності підстав для призначення фактичної перевірки, дотримання умов та порядку допуску до її проведення, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками такої перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2020 року в справі № 826/17123/18, від 04 вересня 2020 року в справі № 821/1274/18, від 22 вересня 2020 року в справі № 520/8836/18.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v. Italy», «Oneryildiz v. Turkey», «Megadat.com S.r.l. v. Moldova», «Moskal v. Poland»). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «Toscuta and Others v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Lelas v. Croatia»).

Зважаючи на допущені відповідачем порушення статей 75-81 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що вони унеможливлюють застосування до позивача наслідків фактичної перевірки - прийняття податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2020 року № про накладення на позивача штрафу у розмірі 500000,00 грн, та свідчать про невідповідність цього рішення визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень. Тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Інші обставини, якими сторони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення проти задоволення позовних вимог, не мають суттєвого значення для висновку суду про задоволення позову, тому оцінка їм не надається.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом, позивачем сплачений судовий збір у загальній сумі 7500,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 26.10.2020 № 55 на 2102,00 грн та від 06.11.2020 № 57 на 5398,00 грн (арк. спр. 8, 92).

Оскільки позов судом задовольняється повністю, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 7500,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Селянського (фермерського) господарства «ЛОТТА» (місцезнаходження: 92712, Луганська область, Старобільський район, село Новоборове, вулиця Миру, будинок 105, код за ) до Головного управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: 93401, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72, код за ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12 жовтня 2020 року № , яким до Селянського (фермерського) господарства «ЛОТТА» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 500000,00 грн.

Стягнути на користь Селянського (фермерського) господарства «ЛОТТА» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот грн).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2021 року.

Суддя К.О. Пляшкова