Справа № 360/3589/20
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2021-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.01.2021
ЄУ № 360/3589/20
Провадження №2-а/942/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938) в особі виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майора Заточного Віктора Васильовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 202 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938) в особі виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майора Заточного Віктора Васильовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 202 КУпАП.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 17.09.2020 виконуючим обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майором Заточним В.В. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідно до постанови серії СхРУ №072980 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним та накладено штраф у розмірі 170 грн. Згідно вказаної постанови 09.09.2020 о 23 год. 50 хв. на околиці н.п. Новобіла Новопсковського району, в межах іпт №693 на відстані 5 м від лінії ДКУ, між лінією Державного кордону і лінією прикордонних інженерних споруд було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який порушив прикордонний режим, передбачений п. 9 Постанови КМУ від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим», тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП.

Крім того, 17.09.2020 виконуючим обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майором Заточним В.В. винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідно до постанови серії СхРУ №072981 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним та накладено штраф у розмірі 170 грн. Відповідно до цієї постанови 09.09.2020 о 23 год 50 хв. на околиці н.п. Новобіла Новопсковського району, в межах іпт №693 на відстані 5 м від лінії ДКУ, в прикордонній смузі було виявлено ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , який знаходився без документів, що посвідчують особу, чим порушив прикордонний режим, передбачений п. 7 Постанови КМУ від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим».

Позивач вважає, що вказані постанови є незаконними та необґрунтованими, оскільки винесені з порушенням вимог ст. ст. 36, 261, 268, 272, 278, 280 КУпАП, а тому є такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 матеріали адміністративної справи № 360/3589/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938) в особі виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майора Заточного Віктора Васильовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 202 КУпАП передано на розгляд Новопсковському районному суду Луганської області.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.12.2020 відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначено на 22.12.2020.

22.12.2020 розгляд справи відкладений до 12.01.2021, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі та відзив на адміністративний позов не надавав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Особливості провадження з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

З постанови про накладення адміністративного стягнення СхРУ № 072980 від 17.09.2020 встановлено, що ОСОБА_1 09.09.2020 о 23 годині 50 хвилин був виявлений на околиці н.п. Новобіла Новопсковського району в межах іпт № 693 на відстані 05 метрів від лінії ДКУ, між лінією Державного кордону і лінією інженерних споруд, чим порушив прикордонний режим, передбачений п. 9 Постанови КМУ від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим», тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП, зокрема, групою осіб. В резолютивній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним та накладено штраф в розмірі 170 грн.

Крім того, постановою СхРУ № 072981 від 17.09.2020 встановлено, 09.09.2020 о 23 годині 50 хвилин було виявлено ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на околиці н.п. Новобіла Новопсковського району в межах іпт № 693 на відстані 05 метрів від лінії ДКУ, в прикордонній смузі, без документів, що посвідчують особу, чим порушено прикордонний режим, передбачений п. 7 Постанови КМУ від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим». Зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 202 КУпАП, зокрема, групою осіб. В резолютивній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним та накладено штраф в розмірі 170 грн.

При винесенні постанови, відповідач мав керуватися вимогами ст.ст. 251, 254, 283 КУпАП.

Стаття 202 КУпАП передбачає відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму у пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Об`єктом адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні прикордонного режиму або режиму у пунктах пропуску через державний кордон України. Суб`єктами даного адміністративного правопорушення можуть біти як фізичні, так й посадові особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 5 Розділу ІV Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 вересня 2013 року № 898 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 грудня 2018 року № 1046) постанова про накладення адміністративного стягнення та постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення оформлюються відповідно до вимог, установлених статтею 283 КУпАП, та мають містити:

повне найменування уповноваженої посадової особи, яка винесла постанову (посада, прізвище, ім`я, по батькові);

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування);

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який(яка) передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення;

прийняті у справі рішення, а також інформацію про право оскарження постанови в порядку та строки, визначені статтями 288, 289 КУпАП.

Затверджена форма такої постанови є додатком 6 до п. 4 Розділу ІV вказаної вище Інструкції.

В резолютивних частинах постанов СхРУ № 072980 від 17.09.2020 та СхРУ № 072981 від 17.09.2020 зазначено «Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною____ статті____ Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень».

Отже, вимогам, встановленим ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, оскаржувані постанови не відповідають, оскільки не містять статті Кодексу України про адміністративне правопорушення, за якою позивача визнано винним.

Крім того, слушними є доводи позивача, що обставини, вказані в постанові СхРУ № 072980 мають протиріччя з обставинами, вказаними в постанові СхРУ № 072981, оскільки в обох постановах місце та час події співпадають, проте, в постанові СхРУ № 072980 зазначено, що 09.09.2020 о 23 год 50 хв. на околиці н.п. Новобіла в 5 метрах від ДКУ був виявлений лише ОСОБА_1 , а в постанові СхРУ № 072981 - 09.09.2020 о 23 год 50 хв. на околиці н.п. Новобіла в 5 метрах від ДКУ був виявлений ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . В обох постановах вказується, що правопорушення вчинено групою осіб.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами, зокрема, постановами про накладення адміністративного стягнення СхРУ №072993 від 14.09.2020 та СхРУ №072987 від 14.09.2020 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, постановою про накладення адміністративного стягнення СхРУ №072992 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, з яких вбачається, що вказані особи вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 202 КУпАП групою осіб, за вказаних вище обставин, при цьому ОСОБА_1 у цих постановах не згадується.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП - при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2020 виконуючим обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майором Заточним В.В. розглянуто матеріали справ про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та, в порушення вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладені адміністративні стягнення за кожне правопорушення окремо.

Таким чином, оскаржуваніпостанови судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Суд зауважує, що відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак ним не надано суду жодного доказу наявності будь-яких фактичних даних, що спростовують доводи позивача.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте відповідач до суду відзив на позов та докази правомірності вищевказаної оскаржуваної постанови не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

В силу вимог п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, суд приймає до уваги викладені обставини справи зазначені в позовній заяві, будь-яких відомостей, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанови відповідача підлягають скасуванню як незаконні, а вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. При цьому залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. за дві вимоги про скасування оскаржуваних постанов, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 23.09.2020. Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938).

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938) в особі виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майора Заточного Віктора Васильовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 202 КУпАП, задовольнити.

Скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 072980 та серії СхРУ № 072981 від 17.09.2020, складені виконуючим обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Білолуцьк» Луганського прикордонного загону майором Заточним В.В., стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 202 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса (в/ч 9938), , місцезнаходження: просп. Перемоги, 58, м. Лисичанськ, Луганська область).

Головуючий суддя: А.В. Чалий