Справа № 640/10912/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «КОМПАНІЯ «РАЙЗ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Офісом великих платників податків Державної податкової служби подано апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 31 грудня 2020 року за вх№03-14/199426/20.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Апелянту надано строк для усунення недоліків 7 (сім) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності.

21 січня 2021 року апелянт отримав копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги є 28 січня 2021 року.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 01 лютого 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій викладено клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання поважними причин пропуску Офісом строку на апеляційне оскарження, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження по справі № 640/1912/19.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що 30 липня 2019 року відбувалась державна реєстрація юридичної особи - Офісу великих платників податків ДПС, яка є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС. Таким чином, Офіс великих платників податків ДПС почав діяльність, та є правонаступником Офісу великих платників податків ДФС. Апелянт вказує, що станом на день подачі апеляційної скарги Офісом великих платників податків ДПС не отримано копію судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року, до того ж, КАС України не встановлює конкретний момент, коли саме протягом року скаржник зобов`язаний звернутись до суду, якщо ним з поважних причин пропущений строк.

Перевіривши клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що апелянт оскаржує рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року подано до суду та зареєстровано судом першої інстанції 31 грудня 2020 року за вх. № 03-14/199426/20.

Отже, апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року подано з пропуском 30-денного строку, передбаченого КАС України.

При цьому, в матеріалах справи міститься зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 79), з якого вбачається, що копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби отримав 20 жовтня 2020 року.

Отже, останнім днем подачі апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року є 19 листопада 2020 року, однак дана апеляційна скарга була подана 31 грудня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що станом на момент подачі апеляційної скарги Офісом великих платників податків Державної податкової служби не отримано копію судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі є саме Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Із клопотанням про заміну в порядку процесуального правонаступництва відповідач протягом розгляду справи в суді першої інстанції не звертався, відтак у суду першої інстанції був відсутній обов`язок направлення належним чином засвідченої копії судового рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби, оскільки, як вже було наголошено вище, відповідачем у справі № 640/10912/19 є саме Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

При цьому, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби копію оскаржуваного рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року було направлено у встановленому процесуальним законодавством порядку, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 79).

Таким чином, судом було виконано процесуальний обов`язок направлення стороні по справі - відповідачу, копії судового рішення, в той же час, неналагоджена належним чином внутрішня організаційна діяльність податкового органу та процедура реорганізації в даному випадку не може вважатися об`єктивною та непереборною причиною пропуску процесуального строку.

Апелянтом не зазначено жодних обставин, які є об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою, і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів наголошує, що сама по собі реорганізація та/або неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних обставин, які склались у нього на поточний день (процедура реорганізації), шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема щодо своєчасного звернення з апеляційною скаргою.

Також, апелянтом при подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не надано жодних належних доказів, які б свідчили про те, що останній не мав можливості подати апеляційну скаргу у строки, встановлені процесуальним законодавством, через обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, відтак апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги на підставі пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України, Офіс великих платників податків Державної податкової служби, який діє як суб`єкт владних повноважень, і має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

До того ж, безпідставним є посилання контролюючого органу на приписи частини другої статті 299 КАС України, оскільки останніми передбачено присічний строк звернення до суду з апеляційною скаргою - один рік з дня складення повного тексту судового рішення, однак, відповідне положення не свідчить про наявність права на звернення до апеляційного суду будь-коли протягом року на власний розсуд, оскільки таке трактування не відповідає принципу правової визначеності.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 248, 255, 298, 299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної податкової служби про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «КОМПАНІЯ «РАЙЗ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна