Справа № 360/5052/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5052/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі ГУ ДПС у Луганській області або відповідач), відповідно до якого, з урахуванням уточнення від 11.01.2021 позивачем зазначено таке.

18.12.2020 поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення № 664 ОСОБА_1 отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-943-17 від 26.11.2020, в якій не вказано згідно якого акта документальної перевірки нарахована сума недоїмки в розмірі 59225,22 грн. З вказаною вимогою позивач не згодна та вважає її протиправною, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.02.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.66-69), у якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування на обліку у головному управлінні ДПС уЛуганській області. Сума боргу згідно оскаржуваної вимоги 59 225,22 грн складається з нарахованих контролюючим органом зобов`язань ФОП ОСОБА_1 за період з 2011 року по ІІІ квартал 2020 року.

Так, сума боргу по ФОП ОСОБА_1 у розмірі 59225,22 грн складається з: сальдо у розмірі 10 970,78 грн (погашено в порядку календарної черговості 1709 грн), яке станом на 01.10.2013 було передано УПФУ у м. Рубіжному; 1 194,03 грн - ІІІ квартал 2013 року, 1 218,67 грн - ІV квартал 2013 року; щоквартально по 1 267,95 грн за І квартал 2014 року - ІІ квартал 2015 року; 1 323,47 грн - ІІІ квартал 2015 року; 1 434,51 грн - ІV квартал 2015 року; 606,32 грн - І квартал 2016 року; 990 грн, - ІV квартал 2016 року; 8 448,00 грн - за 2017 рік; 9828,72 грн - за 2018 рік; 2 754,18 грн - І квартал 2019 року; 2754,18 грн - ІІ квартал 2019 року; 2754,18 грн - ІІІ квартал 2019 року; 2754,18 грн - ІV квартал 2019 року; 2078,12 грн - січень, лютий 2020 року; 1039,06 грн - червень 2020 року, 3178,12 грн - ІІІ квартал 2020 року.

Отже, станом на 31.10.2020 ФОП ОСОБА_1 мала заборгованість зі сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у Луганській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2020 М» Ф-943-17 на суму заборгованості 59225,22 грн, яку направлено позивачу 27.11.2020 та отримано 18.12.2020.

З 13.02.2020 пункт 9-4 Розділу 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 виключено на підставі Закону України від 14.01.2020 №440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набув чинності 13 лютого 2020 року.

Отже, пункт 9-4 Розділу 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12.02.2020 включно.

Відповідно, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464, який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.

Відповідач звертає увагу суду, що оскаржувана вимога (Ф-943-17) винесена 26.11.2020 на суму 59225,22 грн, отримана позивачем 18.12.2020, тобто сформована та направлена платнику вже після набуття чинності Закону № 440.

Таким чипом, під час формування спірної вимоги відповідачем враховано минулі періоди, оскільки зазначена норма тимчасово визначала право позивача не виконувати обов`язки зі сплати єдиного внеску, а не звільняла від вказаного обов`язку за певний період. Разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464 (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний впесок) втратила чинність.

На підставі вищевикладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , 10.03.2016 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради, номер запису 2 006978, перебуває на податковому обліку в Рубіжанському управлінні ДПІ м.Рубіжне Головного управління ДПС у Луганській області як платник єдиного внеску з 10.03.2016 (а.с.22,23,53,54,70,71).

21.06.2019 позивач звернулася до ГУ ДФС у Луганській області із заявою, у якій просила звільнити її від сплати ЄСВ на період з 14.04.2014 до закінчення АТО згідно діючого законодавства (а.с.14,45).

Згідно з розрахунком боргу до оскаржуваної вимоги та даними інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31.10.2020 обліковувалась недоїмка по сплаті єдиного внеску 59225,22 грн, яка складається з: сальдо у розмірі 10 970,78 грн (погашено в порядку календарної черговості 1709 грн), яке станом на 01.10.2013 було передано УПФУ у м. Рубіжному; 1 194,03 грн - ІІІ квартал 2013 року, 1 218,67 грн - ІV квартал 2013 року; щоквартально по 1 267,95 грн за І квартал 2014 року - ІІ квартал 2015 року; 1 323,47 грн - ІІІ квартал 2015 року; 1 434,51 грн - ІV квартал 2015 року; 606,32 грн - І квартал 2016 року; 990 грн, - ІV квартал 2016 року; 8 448,00 грн - за 2017 рік; 9828,72 грн - за 2018 рік; 2 754,18 грн - І квартал 2019 року; 2754,18 грн - ІІ квартал 2019 року; 2754,18 грн - ІІІ квартал 2019 року; 2754,18 грн - ІV квартал 2019 року; 2078,12 грн - січень, лютий 2020 року; 1039,06 грн - червень 2020 року, 3178,12 грн - ІІІ квартал 2020 року (а.с.72 на звороті-83,85,86).

ГУ ДПС у Луганській області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2020 № Ф-943-17, в якій зазначено, що сума боргу позивача становить 59225,22 грн, у тому числі, недоїмка - 59225,22 грн. Вказана вимога отримана позивачем 18.12.2020 (а.с.7,8,38,39,84).

Не погодившись з вказаною вимогою 24.12.2020 позивач направила скаргу до Державної податкової служби України (а.с.9-13,40-43).

Рішення ДФС щодо вирішення скарги позивача суду не надано.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 (далі - Закон № 2464-VI).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону № 2464-VI та ПК України внесені зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за встановленою формою, виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено: сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята); єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома); платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма); єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 9-3 (з 13 березня 2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02 березня 2015 року № 219-VIII пункт 9-3 постановлено вважати пунктом 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

На підставі вище наведеної норми, позивач звільнявся від відповідальності за невиконання вимог щодо своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції саме за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Законом № 440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено що, на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI діяв, разом з цим на час формування спірної вимоги про сплату боргу (26 листопада 2020 року), норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) втратила чинність.

Відповідно, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464-VI, який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.

Щодо врахування минулих періодів під час формування спірної вимоги (під час яких діяв пункт 9-4 Закону № 2464-VI) суд зазначає, що вказана норма тимчасово визначала право позивача не виконувати обов`язки зі сплати єдиного внеску, а не звільняла від вказаного обов`язку повністю.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що пункт 9-4 Закону № 2464-VІ під час своєї чинності не скасовував обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавав можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 812/838/17 та від 02 квітня 2020 року у справі № 360/1546/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що спірна вимога Головного управління ДПС у Луганській області є правомірною та не підлягає скасуванню, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, у зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 296, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Є. Петросян