Справа № 380/9449/20
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року справа №380/9449/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача Калмикова С.В., відповідача Кохана О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправними дій, скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), інтересах якої діє адвокат Калмиков С.В., звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі - відповідач, виконком ЛМР), в якому просить:

- визнати протиправним дії відповідача в частині розгляду питання та голосування за рішення від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум»;

- скасувати рішення відповідача від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум».

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача відсутні повноваження щодо зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва. Вказує, що проектування об`єкта будівництва на реконструкцію, відповідно до затвердженого рішення виконкому ЛМР від 16.10.2020 №947 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію ОСОБА_1 нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум» закінчено, проектна документація за робочим проектом перевірена державною експертною комісією та затверджена. Одержано дозвіл на початок та проведення будівельних робіт. Ба більше, такі роботи вже закінчені, чим фактично у повному обсязі реалізована дія містобудівних умов та обмежень. Прийнявши спірне рішення, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, порушивши при цьому Конституцію України і Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виконком ЛМР має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Вважає, що відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв на підставі і в межах повноважень, встановлених законодавством.

Ухвалою від 30.10.2020 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), залишалася без руху, позивачу надавався строк на усунення недоліків позовної заяви. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 09.11.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. Підготовче засідання призначено на 02.12.2020.

Представником позивача Калмиковим С.В. через канцелярію суду 09.11.2020 (вх.№58599) подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 09.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Відповідачем 02.12.2020 (вх.№64501) подано відзив на позовну заяву та 15.12.2020 (вх. №67755) документи, що стали підставою для прийняття спірного рішення.

Ухвалою суду від 16.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судове засідання, призначене на 12.01.2021, відкладено за клопотанням представника відповідача.

Представником позивача в судовому засіданні 09.02.2021 подано додаткові пояснення.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконкому ЛМР від 22.02.2019 №167 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію громадянкою ОСОБА_1 нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин - шоурум.

Позивачем на підставі наданих містобудівних умов та обмежень було розроблено робочий проект реконструкції нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин - шоурум та подано такий проект на розгляд до ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області для проведення експертного звіту.

За результатами розгляду проектної документації експертною комісією філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області складено експертний звіт від 09.12.2019 № 14-2096-19, яким встановлено, що проектна документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі вимог з питань створення умов для безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, енергозбереження, пожежної та техногенної безпеки, і може затверджена.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ОСОБА_1 надано дозвіл на виконання будівельних робіт від 20.12.2019 № ЛВ 78 щодо реконструкції нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум у м. Львові.

Рішенням виконкому ЛМР від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167» зупинено дію містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію гр. ОСОБА_1 нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 № 167.

Як слідує з преамбули рішення, таке прийнято за колективним зверненням мешканців будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Законів України «Про регулюванні містобудівної діяльності», «Про місцеве самоврядування в Україні» та ухвали міської ради від 14.07.2016 №777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради».

Рішення виконкому ЛМР від 16.10.2020 №947 є предметом оскарження у справі з підстав відсутності у відповідача повноважень на винесення такого рішення.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі-Закон -№3038-VI) містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Частиною четвертою статті 33 Закону №3038-VI встановлено, що розміщення об`єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови території здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною державною адміністрацією відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації у порядку, передбаченому цим Законом.

Частинами четвертою та восьмою статті 29 Закону №3038-VI визначено підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, а також підстави їх скасування.

Зокрема, підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина четверта статті 29 Закону №3038-VI).

Згідно із частиною восьмою статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

1) за заявою замовника;

2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;

3) за рішенням суду.

У разі скасування в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом (частина восьма статті 29 Закону №3038-VI).

Ані наведені норми Закону №3038-VI, ані будь-які інші норми цього закону не передбачають зупинення дії містобудівних умов та обмеження.

Чинним законодавством у сфері містобудівної діяльності визначено лише підстави для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень, внесення змін у містобудівні умови та обмеження, а також скасування останніх.

При цьому містобудівні умови та обмеження можуть бути скасовані у зв`язку з їх невідповідністю містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, проте таке скасування може бути наслідком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду.

Відповідно до статті 13 Закону від 20.05.1999 № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон № 20.05.1999 № 687-XIV) органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

Обсяг повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва встановлює стаття 31 Закону №280/97-ВР, підпунктом 9 пункту «а» частини першої якої закріплено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до частин 4-5 статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Частиною десятою цієї ж статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Регламентом виконавчого комітету Львівської міської ради, затвердженим рішенням виконкому ЛМР від 13.10.2017 №903, визначено, що виконавчий комітет Львівської міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення (пункт 1.1).

У разі незгоди Львівського міського голови з рішенням виконавчого комітету Львівський міський голова може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та подати це питання на розгляд Львівської міської ради (пункт 1.4).

Системний аналіз положень чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності та нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування дає підстави стверджувати про відсутність у виконкому ЛМР повноважень на зупинення дії містобудівних умов та обмежень.

Наведені вище норми свідчать про те, що лише міський голова наділений правом зупинити рішення виконкому у разі незгоди з таким. Тобто, розпорядженням міського голови зупиненим могло бути рішення виконкому про затвердження містобудівних умов та обмежень, а не самі містобудівні умови та обмеження.

Судом не беруться до уваги доводи відповідача про правомірність оскарженого рішення з посиланням на Положення про виконавчий комітет Львівської міської ради, затверджене ухвалою ЛМР № 1478 від 09.02.2016, відповідно до пункту 3.7. якого до повноважень виконкому належить скасування або зміна актів районних адміністрацій, департаментів, управлінь, відділів, інших виконавчих органів міської ради, а також їх посадових осіб, оскільки такі є помилковими з огляду на те, що жодним пунктом цього Положення не передбачено право виконкому ЛМР зупиняти дію вказаних актів, зокрема містобудівних умов та обмежень.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону №280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни чи їх зупиняти, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Щодо доводів відповідача про неправильно обраний ОСОБА_1 спосіб захисту прав в частині оскарження дій відповідача щодо «винесення на розгляд та голосування за рішення від 16.10.2020 №947», суд зазначає таке.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що фактично підставою для оскарження таких дій стала відсутність у відповідача повноважень на прийняття рішення про зупинення містобудівних умов та обмежень, що унеможливлює підготовку, винесення на голосування та в подальшому прийняття спірного рішення, тобто свідчить про протиправність таких дій.

Як встановлено судом, виконком ЛМР не наділений повноваженнями зупинення дії містобудівних умов та обмежень. Ба більше, чинним законодавством взагалі не передбачено можливості зупинення дії містобудівних умов та обмежень.

Таким чином, відсутність у відповідача повноважень на прийняття рішення про зупинення дії містобудівних умов та обмежень свідчить про протиправність таких дій.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії Львівської міської ради щодо прийняття рішення від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на вул. Дж. Вашингтона, 21 під магазин-шоурум, не відповідають визначеним частиною 2 статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому їх слід визнати протиправними.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Ураховуючи висновки суду про протиправність дій відповідача щодо прийняття спірного рішення, суд дійшов висновку, що прийняте за результатами таких дій рішення є також протиправним.

Виходячи з наданих КАС України повноважень суду при прийнятті рішення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум».

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

В судовому засіданні представником позивача подано клопотання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

При вирішенні цього питання, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Професійна правова допомога ОСОБА_1 надавалася адвокатом Калмиковим С.В., свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю від 07.05.2012 №641, на підставі договору про надання правової допомоги від 06.10.2020 №97/К, який наявний у матеріалах справи.

Вид наданих ОСОБА_1 послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість підтверджується актом прийому здачі наданих послуг від 08.02.2021 та розрахунком до акту прийому здачі наданих послуг.

Згідно з вказаними документами позивачці надано наступні послуги та визначено їх вартість:

- участь у судових засіданнях, підготовка та скерування адвокатських запитів: щодо накладних, рахунків, актів прийому-передачі виконаних робіт; матеріалів справи; підготовка претензій, позовної заяви, відгуку на відзив на позовну заяву до відповідача, письмових обґрунтувань позову та пояснень тощо. - 3000 грн.

Ознайомлення, виготовлення необхідних виписок та копій матеріалів інвентаризаційної справи БТІ м. Львова - 1000 грн.

Ознайомлення з матеріалами проектно-технічної документації та матеріалами експертиз - 1000 грн.

Всього до оплати: 5000 грн.

Оплата послуг за правову допомогу згідно з договором про надання правничої допомоги від 06.10.2020 №97/К здійснена в розмірі 5 000 грн, що підтверджується квитанцією від 08.02.2021 на суму 5 000 грн.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за квитанціями №52 від 03.11.2020 та від 28.10.2020 №0.0..1 на суму 1681 грн 60 к.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 291, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Львівської міської ради (пл. Ринок, буд. 1, м. Львів, 79008, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Виконавчого комітету Львівської міської ради щодо прийняття рішення від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум».

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.10.2020 №947 «Про зупинення дії містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених рішенням виконавчого комітету від 22.02.2019 №167 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на реконструкцію нежитлових приміщень з розширенням за рахунок надбудови 2-го поверху на АДРЕСА_1 під магазин-шоурум».

Стягнути з Виконавчого комітету Львівської міської ради (пл. Ринок, буд. 1, м. Львів, 79008, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну ) грн 60 к. судових витрат у вигляді судового збору та 5000 (п`ять тисяч) витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року.

Суддя О.П. Хома