Справа № 600/2659/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2659/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Малого приватного підприємства «Кордо» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Мале приватне підприємство «Кордо» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09 липня 2020 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про відсутність правових підстав для застосування до нього штрафу, оскільки вважає, що порушення терміну реєстрації податкової накладної, яка не надається отримувачу (покупцю), не може бути підставою для застосування штрафних санкцій за пунктом 120-1.1, 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України. На переконання позивача, стаття 120-1 Податкового кодексу України не виписана з достатньою чіткістю, а тому існує неоднозначність при визначення підстав для звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, у зв`язку із чим має застосовуватися презумпція правомірності рішень платника, передбачені пунктом 4.1.4 та пункт 56.21 Податкового кодексу України. Звертав увагу те, що Законом України від 16 січня 2021 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, доповнено підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України пунктом 73, і його дія передбачена в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом. Посилався при цьому на положення статті 58 Конституції України та правову позицію Конституційного Суду України у рішенні №1-рп/1999 від 09 лютого 1999 року. Отже, пункт 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України підлягає застосуванню до штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, а позивач стверджує, що він звільняється від відповідальності, встановленої раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України умов.

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач заперечував щодо позовних вимог та вказував про законність оскаржуваного рішення. Зокрема, посилаючись на норми статті 201 Податкового кодексу України, відповідач зауважив, що продавець товарів/послуг зобов`язаний зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, які складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування. За порушення вказаних вище положень статтею 120-1 Податкового кодексу України передбачена відповідальність для платників податків, з урахуванням змісту якої не підлягає притягненню до фінансової відповідальності за пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України платник податку, який не зареєстрував протягом граничного строку податкову накладну: яка не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; яка не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Отже, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку штрафи в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній. Звертаючи увагу на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №816/1488/17, відповідач зазначив, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнену від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. У даному випадку таких не було, а тому позивач не звільняється від фінансової відповідальності. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін до суду не надходило.

Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року позовну заяву Малого приватного підприємства Кордо залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року заяву Малого приватного підприємства Кордо про поновлення строку звернення до суду у цій справі задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлено позивачу такий строк. Позовну заяву прийнято до розгляду та продовжено розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Мале приватне підприємство «Кордо» () зареєстроване як юридична особа з 19 липня 2001 року із здійсненням основного виду діяльності за кодом КВЕД 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.

На підставі підпункту 19-1.1.1, підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4, підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України головним державним інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Чернівецького управління ГУ ДПС у Чернівецькій області Чупіковою Г.В. проведено 17 червня 2020 року перевірку з питань відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН протягом граничного терміну.

Так, у ході проведення перевірки встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме: згідно проведеної звірки, між даними податкових декларацій по ПДВ та даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) виявлено відхилення за липень, серпень, вересень 2017 року на загальну суму ПДВ 484135,00 грн (задекларована сума податкових зобов`язань перевищує суму по зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних).

За результатами проведеної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних №1830/24-13-56-03/31561366 від 17 червня 2020 року, в якому зазначено висновок наступного змісту: «Дані камеральної перевірки свідчать про порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі порушення строків реєстрації/відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, застосовуються штрафні санкції відповідно ст.120-1 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена статтею 120-1 розділу 11 Податкового кодексу України.

03 липня 2020 року позивачем подано заперечення на акт №1830/24-13-56-03/31561366 від 17 червня 2020 року, за результатами якого листом від 08 липня 2020 року №4655/10/24-13-56-03 відповідач повідомив Мале приватне підприємство «Кордо» про те, що акт перевірки №1830/24-13-56-03/31561366 від 17 червня 2020 року залишено без змін.

На підставі акта №1830/24-13-56-03/31561366 від 17 червня 2020 року Головним управління ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення № від 09 липня 2020 року, яким за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 484135,00 грн попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 242067,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Державної податкової служби України зі скаргою, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09 липня 2020 року, оскільки вважає його таким, що суперечить нормам чинного законодавства України.

09 жовтня 2020 року Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким з урахуванням глави 4 Податкового кодексу України залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області № від 09 липня 2020 року.

За таких обставин, не погоджуючись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг, як зазначено в пункті 201.10 статті 201 ПК України, платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування суми податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Наслідки порушення строків реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних передбачені положеннями статті 201-1 ПК України.

Пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України визначено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для правового висновку про те, що відповідальність, передбачена пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України, яку у даному випадку застосовано до позивача, настає саме у разі не реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Наведені положення щодо настання відповідальності за вчинення відповідних податкових правопорушень не підлягають розширеному тлумаченню.

Отже, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній. Винятком з цього є податкова накладна, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Надаючи оцінку цьому винятку через призму граматичного, логічного та системного тлумачення норми права, варто прийти до висновку, що не підлягає притягненню до фінансової відповідальності за пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України платник податку, який не зареєстрував протягом граничного строку податкову накладну:

- яка не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування;

- яка не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Зазначений перелік є вичерпним і розширюваному тлумаченню не підлягає. Будь-яке інше тлумачення зазначеного є не правильним та суперечить правилам юридичної техніки.

Відокремлювати в даному разі як виняток податкову накладну, що не надається отримувачу (покупцю) є не правильним, адже по своїй логічній структурі словосполучення податкова накладна прив`язана до слова складеної, яке далі прив`язане до вислову операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, а тому зазначене має тлумачитись системно.

Окрім цього, у зазначеному виключенні з правил, яке сформовано в однині, відсутні після слова покупцю такі сполучники, як або, та, які застосовуються за правилами юридичної техніки при відокремленні різних змістових ситуацій, що свідчить про те, що різновиди змістових ситуацій наведені після : і відносяться вони до вислову, який розташований перед :.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позову ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права у спірних відносинах. При цьому вони не спростовують висновків матеріалів камеральної перевірки та наявності підстав у контролюючого органу для прийняття оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення.

На переконання суду, зважаючи на встановлені обставини справи та норми, які регулюють спірні відносини, позивач за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН не звільняється від сплати штрафних санкцій, визначених оскаржуваним рішенням. Приймаючи його відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Крім цього, варто зазначити про помилковість посилань позивача на положення статті 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України №1-рп/1999 від 09 лютого 1999 року, оскільки ними передбачено те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Натомість позивачем у даній справі є юридична особа.

Безпідставними є і доводи позивача про звільнення його від відповідальності на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, оскільки остання не може бути застосована у цих спірних правовідносинах, адже штрафна санкція нарахована позивачу поза межами строків, передбачених даною нормою, у відповідності до якої період нарахування штрафних санкцій з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України, тобто до 23 травня 2020 року.

Натомість акт складений відповідачем 17 червня 2020 року, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене на підставі зазначеного акту 09 липня 2020 року, тобто таке прийняте в межах діючих норм податкового законодавства.

Позивач був зобов`язаний реєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних і у зв`язку з їх не реєстрацією протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, його цілком законно притягнуто до фінансової відповідальності на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України.

Правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Тому суд вважає необґрунтованими та безпідставними заявлені позовні вимоги, вони задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність оскаржуваного рішення. Натомість доводи позивача, з огляду на вище викладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Малого приватного підприємства «Кордо» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 18 лютого 2021 року.

Повне найменування сторін: позивач Мале приватне підприємство Кордо (58020, м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-Б), відповідач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, буд. 200-А).

Суддя О.П. Лелюк