Справа № 640/3462/21
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15 лютого 2021 року м. Київ № 640/3462/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2
доОСОБА_3 Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Приватного виконавця Ляпіна Дмитра Валентиновича
провизнання права власності, зняття арешту, стягнення шкоди
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом, в якому просять:

- визнати на праві спільної сумісної власності подружжя без виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, майно подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (згідно переліку);

- зняти арешт, накладеннй на майно подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 згідно з Постановою приватного виконавця Ляпіна Д.В. № 63521138 від 02.12.2020 про опис та арешт майна боржника та Постановою приватного виконавця виконавчого округу Ляпіна Д.В. АСВП №63521138 від 04.12.2020 про опис та арешт майна боржника ОСОБА_3 ;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Ляпіна Дмитра Валентиновича на користь подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 і Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у рівних частках понесені позивачами витрати, пов`язані з розглядом справи, на загальну суму 8972,90 грн.

Суть спору виходить з того, що приватним виконавцем було накладено арешт на рухоме майно (меблі, побутову техніку, тощо), які за доводами позивачів належать на праві власності їм, а не боржнику у виконавчому провадженні - ОСОБА_3 , яка виключно з незалежних від позивачів причин проживає з ними в одній квартирі, а отже такий арешт має бути знятий.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 2 КАС, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч. 1 ст.19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас частиною першою статті 59 Закону «Про виконавче провадження» №1404-VIII передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З аналізу наведених норм права слід дійти висновку, що для спорів про зняття арешту з майна, яке особа (не боржник у виконавчому провадженні) вважає своїм, встановлено певний порядок судового вирішення.

При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України не наділяє адміністративний суд процесуальною можливістю вирішувати спори щодо визнання права власності.

В свою чергу, Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 цього Кодексу).

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Згідно з ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Таким чином, спір, який виник між позивачами та приватним виконавцем, з приводу зняття арешту з рухомого майна не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (Справа № 826/16025/18).

До того ж, як вбачається з додатків до позовної заяви, спірний арешт на майно накладений в рамках виконавчого провадження №63521138, відкритого на підставі виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва №757/30515/15-ц від 04.12.2019 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад цього спору, суд прийшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за нормами ЦПК України Печерським районним судом міста Києва.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, даний спір не підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства України.

На підставі вищенаведеного, пункту 1 частини першої статті 170, статті 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка їх подала.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя П.О. Григорович