Справа № 420/7932/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. Категорія 111030000м.ОдесаСправа № 420/7932/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

час і місце ухвалення: 10:47, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ ДПСКоперсак М.С. (витяг, посвідчення) Купка І.П. (витяг; посвідчення)
ТОВ «ПОЛІНКС»Глиняна Г.В. (адвокат; ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІНКС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2020 року № та №, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2020 року № та №, мотивуючи його тим, що доводи контролюючого органу про нереальність господарських операцій ТОВ «ПОЛІНКС» із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» є припущенням, що не узгоджується з приписами ст. 62 Конституції України, а отже, викладені в Акті перевірки висновки про порушення ТОВ «ПОЛІНКС» податкового законодавства мотивовані тим, що господарські операції за договорами поставки товарів, укладеними ТОВ «ПОЛІНКС» із його контрагентом, не були реальними, оскільки відсутні первинні документи, відсутні виробничі потужності та товарно-матеріальні цінності не відповідають дійсності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 20.05.2020 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 20.05.2020 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що позивачем до перевірки не були надані документи, які б підтверджували поставку товарів, а тому контролюючим органом зроблено висновок про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «ПОЛІНКС» та ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН». Крім того, відповідач зауважує, що ТОВ «ПОЛІНКС» не надано акт про результати роботи комісії щодо встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення щодо втрачених документів передбачений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІНКС» було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивач вказує, що на підтвердження того, що до податкового органу була надана вся відновлена первинна документація свідчать судові рішення по справам № 420/5748/19 та № 420/4193/19.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІНКС» є юридичною особою (), основними видами діяльності якої є: 46.35 оптова торгівля тютюновими виробами (основний); 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (т.1 а.с.17-18).

ТОВ «ПОЛІНКС» має ліцензію на право оптової торгівлі тютюновими виробами серії АЖ №077888, яка дійсна з 02 квітня 2019 року по 02 квітня 2024 року (т.1 а.с.182-183).

У користуванні ТОВ «ПОЛІНКС» наявні складські приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Просьолочна 10А, загальною площею 425,5 кв.м. (на підставі договору оренди №01/04-19 від 01.04.2019 року укладеного між ТОВ «ЗАВОД ПОЛІМЕР» та ТОВ «ПОЛІНКС»), та за адресою: м. Одеса, вул. Головківська, 57/1, загальною площею 798,2 кв. м. (на підставі договору оренди №01-07/01 від 01.07.2019 року, укладеного між АТ «ХОЛОДМАШ» та ТОВ «ПОЛІНКС») (т.1 а.с.121-139).

Вказані орендовані приміщення внесенні до місць зберігання, згідно довідок про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП №147869 та №148231 (т.1 а.с.180, 181).

02 квітня 2019 року між ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» та ТОВ «ПОЛІНКС» укладено договір поставки №0204/2019 (далі - Договір) (т.1 а.с.117-120).

Згідно п.1.1. Договору, продавець зобов`язується передавати тютюнові вироби або інші групи Товарів у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар на умовах, зазначених у цьому договорі. Придбаний покупцем за цим Договором Товар буде в подальшому реалізовуватися через об`єкти торгівлі покупця на території України.

Відповідно до п.1.2. Договору, асортимент, кількість, ціна Товару визначається сторонами на кожну партію окремо.

Асортимент, кількість та ціна товару, що продається згідно з даним Договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.1. Договору).

Згідно п.3.1. Договору, поставка Товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлення (замовлень) покупця та виходячи з наявності відповідного асортименту Товару на складі продавця. Замовлення на партію Товару погоджується відповідальними особами Сторін.

Відповідно до п.4.3. Договору, розрахунки на кожну поставлену партію Товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Проте не виключаються інші способи розрахунків, передбачені чинним законодавством України, за погодженням з продавцем.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» є юридичною особою (), основними видами діяльності якої є: 46.35 оптова торгівля тютюновими виробами (основний); 28.93 виробництво машин і устатковання для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну; 01.15 вирощування тютюну; 12.00 виробництво тютюнових виробів; 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.26 роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах; 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів.

07 лютого 2020 року ТОВ «ПОЛІНКС» в особі директора Грабар Т.В. звернулось до Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою за фактом втрати документів ТОВ «ПОЛІНКС» (податкових накладних, витратних накладних, ТТН, актів виконаних робіт/послуг, договорів, актів прийому передачі, карток складського обліку, актів інвентаризації, відомостей про заробітну плату та інших фінансово-господарських документів за період часу з 08 березня 2019 року по теперішній час).

10 лютого 2020 року листом за №36/ЕО-5862 Приморський відділ поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомив ТОВ «ПОЛІНКС», що звернення позивача, яке мало місце 07 лютого 2020 року за фактом втрати документів зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області за №5862 (т.1 а.с.89).

13 лютого 2020 року ТОВ «ПОЛІНКС» звернулось до ГУ ДПС в Одеській області з листом №046, яким повідомлено, що позивачем було втрачено документи бухгалтерського та податкового обліку (податкові накладні, витратні накладні, видаткові накладні, ТТН, акти виконаних робіт/послуг, договори, акти прийому-передачі, акти інвентаризації, тощо за період з 07 березня 2019 року по теперішній час), що підтверджується листом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області №36/ЕО-5862 від 10 лютого 2019 року (т.1 а.с.90).

26 березня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області направлено на адресу ТОВ «ПОЛІНКС» повідомлення №286/15-32-04-02 про проведення з 07 квітня 2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Семінарська, 5, документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ПОЛІНКС» () з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень та визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за травень 2019 року, червень 2019 року та липень 2019 року по взаємовідносинам із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» (). У повідомленні також зазначено, що починаючи із вказаного терміну необхідно забезпечити надання інформації (пояснень) та її документальні підтвердження (завірені належним чином копії документів), що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із підприємствами (контрагентами) за рахунок яких відповідно складено розрахунок суми бюджетного відшкодування визначеного в додатку 3 до декларації з ПДВ за травень 2019 року, червень 2019 року та липень 2019 року по взаємовідносинам із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» () (т.1 а.с.195-196).

06 квітня 2020 року листом за вих. №116 ТОВ «ПОЛІНКС» повідомило Головне управління ДПС в Одеській області, що станом на теперішній час у підприємства ТОВ «ПОЛІНКС» відсутні документи фінансово-господарської діяльності, з причин їх втрати, що підтверджувалось листом Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області 36/ЕО-5862 від 10 лютого 2019 року, який був наданий до ГУ ДПС в Одеській області з супровідним листом-повідомленням про втрату документів №046 від 13 лютого 2020 року. В листі також зазначено, що підприємством вживаються усі необхідні заходи спрямовані на відновлення втрачених документів (т.1 а.с.197).

Відповідно до наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 26.03.2020 року №1287 (з урахуванням внесених змін наказом ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2020 року №1362) головним державним ревізор-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Тельновим Олексієм Михайловичем, головним державним ревізор-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Некіпеловим Володимиром Івановичем та головним державним ревізор-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Кассою Аліною Петрівною відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень та визначеного в додатку 3 до декларацій з ПДВ за травень 2019, червень 2019 року та липень 2019 року по взаємовідносинам із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» () (податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2019 року (від 19.06.2019 року №) з додатками, за червень 2019 року (від 19.07.2019 року № (з додатками), за липень 2019 року (від 20.08.2019 року № (з додатками), з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (т.1 а.с.193, 194).

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт №394/15-32-04-02/42871314 від 21 квітня 2020 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ПОЛІНКС» (код за ) з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень та визначеного в додатку 3 до декларацій з ПДВ за травень 2019 року, червень 2019 року та липень 2019 року по взаємовідносинам із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» () (т.1 а.с.65-82).

У висновках до вказаного вище Акту зазначено, що проведеною документальною позаплановою невиїзною перевіркою підприємства ТОВ «ПОЛІНКС» (код за ) з питання законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень та визначеного в додатку 3 до декларацій з ПДВ за травень 2019, червень 2019 року та липень 2019 року по взаємовідносинам із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» () в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14. п.198.1 п.198.2 п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1. ст.200, абзацу б) та абзацу в) п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами і доповненнями) підприємством ТОВ «ПОЛІНКС» (код за ) завищено податковий кредит (р.17 декларації з ПДВ) у сумі 89 808 082 грн., в т.ч. по періодам: квітень 2019 року у сумі 8 548 545,87 грн., травень 2019 року у сумі 27 782 461,05 грн., червень 2019 року у сумі 32 417 016,60 грн., липень 2019 року у сумі 21 060 058,30 грн., відповідне призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ (р.19 декларації з ПДВ) на загальну суму ПДВ 89 808 082 грн., в т.ч. по періодам: квітень 2019 року у сумі 8 548 545.87 грн., травень 2019 року у сумі 27 782 461,05 грн., червень 2019 року у сумі 32 417 016,60 грн., липень 2019 року у сумі 21 060 058,30 грн., що відповідно призвело до завищення суми бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларацій з ПДВ) у розмірі 88 956 751 грн., в т.ч. по деклараціям: за травень 2019 року у сумі 33 677 629 грн., за червень 2019 року у сумі 24 929 822 грн., за липень 2019 року у сумі 30 349 300 грн. та призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації з ПДВ) за липень 2019 року у сумі 851 331 грн. Відповідальність платника податків передбачена п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями).

За результатами встановлених в Акті перевірки №394/15-32-04-02/42871314 від 21 квітня 2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 20 травня 2020 року, яким встановлено завищення бюджетного відшкодування у загальному розмірі 88 956 751 та застосовано штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 44 478 376 грн. (т.1 а.с.83);

- № від 20 травня 2020 року, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій по ПДВ за завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 851 331 грн. (т.1 а.с.85-86).

03 червня 2020 року (вих. №40/2020) ТОВ «ПОЛІНКС» звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою в якій просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20 травня 2020 року № та № (т.1 а.с.43-55). До скарги позивачем було надано належним чином засвідчені копії: акту перевірки №394/15-32-04-02 від 21.04.2020 року; податкових повідомлень-рішень від 20.05.2020 року № та №; повідомлень з додатками; листа ТОВ «ПОЛІНКС» №116 від 06.04.2020 року; довідки ГУНП від 10.02.2020 року; повідомлення про втрату документів від 13.02.2020 року; декларації з додатками за травень, червень, липень 2019 року з додатками; договору поставки №0204/2019 від 02.04.2019 року; видаткових накладних за квітень на 226 арк., за травень на 462 арк., за червень на 32 арк., за липень на 111 арк.; податкових накладних за квітень на 240 арк., за травень на 859 арк., за червень на 508 арк., за липень на 367 арк.; платіжних доручень на 126 арк.; договору оренди від 01.07.2019 року з додатком; форми 20-ОПП; договору оренди д 01.04.2020 року з додатком; форми 20-ОПП; довідки про внесення місця зберігання до ЄДР серії АП №147869 та №148231; ліцензії ТОВ «ПОЛІНКС» серії АЖ №077888 з додатком; наказу №Інв-1/19 від 31.05.2019 року про проведення інвентаризації; наказу №Інв-1/19 від 31.05.2019 року про призначення робочої інвентаризаційної комісії; акту інвентаризації; картки складського обліку товарно-матеріальних цінностей за квітень, травень, червень, липень 2019 року; роздруківки з єдиного реєстру підприємств станом на 03.06.2020 року по ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН»; витягу платника ПДВ по ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН»; ліцензії ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» серії АЖ №077747; довідки про внесення місця зберігання до ЄДР серії АП №147642; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року №420/5748/19, яке набрало законної сили 14.02.2020 року; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року №420/4193/19, яке набрало законної сили 29.10.2019 року; актів перевірки №396/15-32-12-02/42871314, №450/15-32-12-02/42871314, №76/15-32-04-02/42871314; податкових повідомлень-рішень від 11.07.2019 року №, від 05.08.2019 року №000064120, від 15.10.2019 року №000009402, від 22.10.2019 року №000019402; print screen реєстру відшкодування ПДВ по ТОВ «ПОЛІНКС».

За результатами розгляду скарги ТОВ «ПОЛІНКС», 06 серпня 2020 року Державна податкова служба України прийняла рішення №24920/6199-20-06-02-03-06 про залишення без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20 травня 2020 року № та №, а скаргу ТОВ «ПОЛІНКС» без задоволення (т.1 а.с.56-60).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС в Одеській області від 20 травня 2020 року № та №, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду відповідні, належним чином оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з п.44.5 ст.44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті (первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інші документи, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством), платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Підпунктом 1.4.7.1. п.1.4.7 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31 липня 2014 року №22 визначено, що у разі якщо під час проведення документальної перевірки або у будь-який час після прийняття рішення про проведення перевірки до її початку до відповідного територіального органу ДФС, що здійснює (очолює) таку перевірку, надійшло повідомлення платника податків про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів (відповідно до пункту 44.5 статті 44 Кодексу), або отримано інформацію та копії протоколів про вилучення документів правоохоронними та/або іншими органами тощо (пункт 85.9 статті 85 Кодексу), у зв`язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість подальшого проведення перевірки або її початку у терміни, визначені у наказі, такі особи складають акт про неможливість проведення перевірки довільної форми, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій.

На підставі цього акта органом ДФС, який здійснює (очолює) перевірку, видається наказ про перенесення термінів проведення такої перевірки у порядку, визначеному підпунктом 1.2.6 пункту 1.2 розділу I Методичних рекомендацій.

Як зазначалось вище, ТОВ «ПОЛІНКС» листами від 13 лютого 2020 року та від 06 квітня 2020 року за вих. №116 повідомило ГУ ДПС в Одеській області, що позивачем було втрачено документи бухгалтерського та податкового обліку (податкові накладні, витратні накладні, видаткові накладні, ТТН, акти виконаних робіт/послуг, договори, акти прийому-передачі, акти інвентаризації, тощо за період з 07 березня 2019 року по теперішній час), що підтверджується листом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області №36/ЕО-5862 від 10 лютого 2019 року (т.1 а.с.50).

Отже, станом на дату призначення позапланової перевірки позивача, так і станом на час її проведення, відповідач був сповіщений про втрату позивачем первинних документів, а тому був обізнаний про наявність законних підстав для перенесення термінів проведення перевірки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про дотримання позивачем вимог п.44.5 ст.44 ПК України та п.п.1.4.7.1. п.1.4.7 Методичних рекомендацій щодо повідомлення контролюючий орган про втрату первинної документації, що унеможливлювало проведення перевірки за відсутності документів фінансово-господарської діяльності за травень, червень та липень 2019 року.

За вказаних обставин та на підставі зазначених правових норм вірними є доводи суду першої інстанції про те, що ГУ ДПС в Одеській області повинно було відкласти проведення позапланової перевірки до дати відновлення втрачених документів, тобто на строк до 90 днів.

Посилання апелянта на недотримання ТОВ «ПОЛІНКС» порядку оформлення факту втрати документів фінансово-господарської діяльності, як це передбачено п.6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, у зв`язку із чим у відповідача були відсутні правові підстави для перенесення строків проведення перевірки до дати їх відновлення, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки п. 1.1 вказаного Положення встановлюється порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, лише підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

ТОВ «ПОЛІНКС» не є бюджетною установою та не фінансується за рахунок бюджету, у зв`язку з чим до правовідносин щодо зберігання позивачем первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності не застосовуються правила, що визначені Положенням №88.

Крім того, з метою підтвердження залишків ТМЦ на складі підприємства ТОВ «ПОЛІНКС», директором підприємства згідно Наказу №Інв-1/19 від 31.05.2019 року було призначено проведення інвентаризації активів та зобов`язань підприємства станом на 01 червня 2019 року, саме - інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей, що зберігаються у орендованому складському приміщенні.

Так, згідно з Наказом №Інв-1/19/к від 31.05.2019 року на підприємстві створено робочу інвентаризаційну комісію у складі директора ТОВ «ПОЛІНКС» та менеджерів.

У період з 03.06.2019 року по 18.06.2019 рік включно проведено інвентаризацію активів та зобов`язань ТОВ «ПОЛІНКС», про що складено відповідний акт, який підписано повним складом комісії з інвентаризації активів та зобов`язань.

При цьому, обов`язок щодо необхідності проведення інвентаризації у присутності представників контролюючого органу у платника податків відсутня.

Відповідно до п.5 Положення про інвентаризацію активів і зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року №879 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 30 жовтня 2014 року за №1365/26142 із змінами та доповненнями, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 цієї статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В Акті перевірки відповідачем, зокрема, зазначено, що «протягом квітня-липня 2019 року підприємство ТОВ «ПОЛІНКС» мало фінансово-господарські взаємовідносини із ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» з придбання цигарок в асортименті, запальничок, тощо. Торгово-матеріальні цінності (ТМЦ) ТОВ «ПОЛІНКС» не реалізувало, але підтвердити залишки ТМЦ на складі підприємства ТОВ «ПОЛІНКС» не надається можливим».

Як вже зазначалось, 02 квітня 2019 року між ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» та ТОВ «ПОЛІНКС» укладено договір поставки №0204/2019 (далі - Договір) (т.1 а.с.117-120).

У відповідності до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання положень договору поставки №0204/2019 від 02 квітня 2019 року ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» було відвантажено на адресу ТОВ «ПОЛІНКС» товар у квітні-липні 2019 року на суму 538 848 486,30 грн. (ПДВ 59 808 081,05), що підтверджується видатковими накладними, які були додані в якості додатків до скарги ДПС України (копія ГУ ДПС в Одеській області). У подальшому, на виконання п.201.1 ст.201 ПК України, ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» в квітні-липні 2019 року складено та направлено податкові накладні в електронній формі на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Всі податкові накладні зареєстровано у відповідному Реєстрі.

При цьому, для розвантаження і зберігання товару у користуванні ТОВ «ПОЛІНКС» наявні складські приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Просьолочна 10А, загальною площею 425,5 кв.м. (на підставі договору оренди №01/04-19 від 01.04.2019 року укладеного між ТОВ «ЗАВОД ПОЛІМЕР» та ТОВ «ПОЛІНКС»), та за адресою: м. Одеса, вул. Головківська, 57/1, загальною площею 798,2 кв. м. (на підставі договору оренди №01-07/01 від 01.07.2019 року, укладеного між АТ «ХОЛОДМАШ» та ТОВ «ПОЛІНКС») (т.1 а.с.121-139). Вказані орендовані приміщення внесенні до місць зберігання, згідно довідок про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру серії АП №147869 та №148231 (т.1 а.с.180, 181).

Разом з тим, апелянт зазначає, що вказані господарські операції мають ознаки фіктивності, що ґрунтуються на узагальнюючій податкові інформації №361/7/274-13-05-02-10 від 21.02.2020 року щодо ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН».

З апеляційної скарги убачається, що під час перевірки контролюючим органом використовувались дані інформаційно-аналітичних систем державної фіскальної служби: ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних; Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України, податкова інформація №6/24-13-05-02/42599575 від 21.02.2020 року щодо ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» ().

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що податкова інформація, яка міститься в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів позивача стосовно ланцюгів постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, має виключно інформативний характер та не вважається належним доказом у розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.03.2018 року у справі №804/939/16.

Крім того, у своїй постанові від 05.02.2020 року по справі №823/1519/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду критично віднісся до посилань контролюючого органу на аналіз податкової інформації, отриманої відносно контрагентів позивача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, знаходження за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів тощо. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування за юридичною адресою.

Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Статтею 61 Конституції України задекларовано індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сум податку по операціях з контрагентами до складу свого податкового кредиту у випадку, коли він виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

Отже, допущені постачальником порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) ПДВ та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику ПДВ.

Більше того, Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

Законодавство України зобов`язує платників податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи.

Чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

За таких обставин, будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи, через що на позивача не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами обов`язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності.

Обставиною, яку може підтверджувати акт про неможливість проведення зустрічної звірки це непроведення зустрічної звірки. Вказаний акт не є носієм інформації про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Суд звертає увагу, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.

Вказана правова позиція відповідає висновками викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року по справі №805/5017/15-а.

Органи Міндоходів при здійсненні контрольно-перевірочної роботи можуть відображати в акті перевірки ознаки недійсності (нікчемності) угод, але донарахування повинне здійснюватися винятково за умови порушення норм податкового законодавства.

Право підприємства на відшкодування ПДВ залежить від сплати вказаного податку в ціні придбання товару, використання придбаного товару в господарській діяльності та підтвердження вказаної операції відповідними документами.

Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями контрагента. Саме контрагент повинен відповідати за свої порушення.

Разом з тим, якщо орган Міндоходів доведе, що при здійсненні господарської діяльності, навіть за наявності всіх первинних документів, платником податків здійснювалася незаконна господарська діяльність, спрямована на отримання податкової вигоди за рахунок бюджету, такий платник позбавляється права на відшкодування ПДВ і формування видатків з податку на прибуток.

При здійсненні придбання товарів чи послуг або у випадку, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податків, відповідні суми не можуть бути включені до складу податкових видатків чи податкового кредиту з ПДВ при наявності формально складених правильно, але недостовірних документів чи сплати коштів.

Відповідно, якщо суб`єкт господарювання законно здійснює свою діяльність і за її результатами правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ і видатки з податку на прибуток, таке підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ та зменшення оподатковуваного прибутку на здійснені видатки.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.08.2019 року у справі №804/17176/14 та від 05.02.2020 року у справі №823/1519/16.

Можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження та аналізу господарських операцій, за результатами здійснення яких позивач сформував витрати та податковий кредит (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2018 року у справі №806/4408/13-а).

Неприйнятними є також посилання податкового органу на припущення неможливості виконання контрагентами позивача господарських операцій, з огляду на те, що такий вид доказів, як припущення в адміністративному судочинстві відсутній та відповідно до чинного законодавства право платника податків на формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як реальність придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку, підтвердження необхідними первинними документами (у тому числі податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 28 травня 2019 року по справі № 826/15112/16.

При цьому, із будь-якою залежністю від правильності (своєчасності, правомірності) декларування податкових зобов`язань та формування податкового кредиту з податку на додану вартість, сплатою податкових зобов`язань підприємствами-контрагентами платника податків, законодавець не пов`язує. За умови не встановлення податковим органом замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій платника податків та його контрагентів по ланцюгу для одержання підприємством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічної правової позиції дотримується і Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року в пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» в пункті 23 Суд зазначив, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Однак, це не мало б прямого впливу на оподаткування організації-заявника.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» в пункті 38 Суд зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Звежинський проти Польщі» у пункті 73 Суд зазначив що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Практика Європейського суду з прав людини узгоджується з положенням ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Це означає, що на податковий орган розповсюджується принцип імперативності права: «дозволено все, що закріплено у законі». Натомість, на платників податків розповсюджується протилежний принцип - диспозитивності права: «дозволено все, що не заборонено у законі».

Що стосується наданих суду апеляційної інстанції документів, в тому числі ухвал слідчого судді Вищого антикорупційного суду та протоколів обшуку в тому числі по ТОВ «ПОЛІНКС».

Колегія суддів зазначає, що факт порушення кримінальних справ не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Визначальне значення для вирішення цього спору має та обставина, що станом на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень вирок суду у кримінальному провадженні, саме в рамках якого проводилась перевірка щодо позивача, був відсутній.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року по справі № №2а-12290/12/2670.

До того ж, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що контролюючим органом не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, не подано відповідачем доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, як-то: судових рішень, вироків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Також є необґрунтованими висновки контролюючого органу щодо відсутності інформації із транспортування, оскільки відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку витрат і податкового кредиту платника податків. При цьому документи, обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна і подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання і продажу товарно-матеріальних цінностей.

Так, як було встановлено судом, протягом квітня - травня місяця 2019 року, на підставі договору поставки №0204/2019 від 02.04.2019 року укладеного між ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» (Продавець) та ТОВ «ПОЛІНКС» (Покупець), відбулось відвантаження придбаного товару на загальну суму 245 389 852,39 грн., з яких проведено оплату за придбаний товар.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, факт реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «ОМЕГА ТРЕЙД ДИСТРИБЬЮШН» характеризується реальністю зміни майнового стану.

Крім того, чинним законодавством України передбачено обов`язковість товарно-транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення.

Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №2а-0870/12052/11.

У даному випадку позивач здійснював операції з придбання товару та не виступав в якості замовника за договором перевезення, у зв`язку з чим, відсутність товарно-транспортних накладних не можна розцінювати як беззаперечне свідчення безтоварності спірних операцій.

До того ж, товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних, податкових накладних, регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.

Також слід зазначені, що допитані судом першої інстанції в якості свідків головний державний ревізор - інспектор відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Тельнов О.М. та Некіпелов В.І., не зазначили про врахування при проведені перевірки існуючих рішень суду у справах №420/4193/19 та №420/5748/19, які набрали законну силу та врахування наявних повідомлень №046 від 13.02.2020 року та №116 від 06.04.2020 року про втрату первинних документів; не посилались на правомірність проведеної перевірки ТОВ «ПОЛІНКС» за період травень, червень та липень 2019 року, які вже були предметом перевірок №396/15-32-12-02/42871314, №450/15-32-12-02/42871314, №76/15-32-04-02/42871314 та які є ідентичними із актом перевірки, висновки якого є предметом даного позову, а також не зазначили, які саме порушення ТОВ «ПОЛІНКС» допустило при оформленні факту втрати документів фінансово-господарської діяльності.

Суд визнає неприйнятними доводи податкового органу стосовно обсягу документів, які можуть бути предметом судового розгляду, з огляду на те, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого судового розгляду.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 820/12113/15.

Так, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивачем на підтвердження реальності господарських операцій було надано первинні документи, а саме: копія акту інвентаризації, копії карток складського обліку ТМЦ, витяги з особового кабінету реєстру поданих та зареєстрованих податкових накладних.

Крім того, суд враховує, що відповідачем не спростовано твердження позивача, що на час проведення перевірки не враховано, що станом на березень 2020 року (до проведення перевірки) заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування повернута на рахунок у банку ТОВ «ПОЛІНКС».

Відтак, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності правочинів, добросовісності платника податку та достовірності поданих позивачем документів.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того в рішенні № 37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

З огляду на встановлені судом обставини відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень - рішень від 20.05.2020 року № та №.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІНКС» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2020 року № та № належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги майже дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 188) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року по справі № 420/7932/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 16 лютого 2021 року.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.