Справа № 420/577/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/577/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (; вул. І.Франка, 10, м. Ізмаїл, Одеська область, 68604) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради, у якій позивач просить суд:

визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради у виплаті разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини, викладену у листі від 07.12.2020 року №5917/02;

зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.01.2021 року о 12:50:53 справа №420/577/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 19.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

09.02.2021 року за вх.№6263/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача повідомив, що рішенням Ізмаїльської міської ради було перейменовано управління на Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, а також затверджено Положення про вказаний орган у новій редакції.

Згідно ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Як встановлено судом, рішенням Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №84-VІІІ від 27.11.2020 року перейменовано Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради на Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області.

З огляду на зазначене, у відповідності до ст.52 КАС України суд заміняє відповідача його правонаступником у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що гарантовану йому грошову допомогу як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни до 05 травня він отримав у сумі 3640 гривень згідно постанови КМУ від 19.02.2020 року №112, із чим не погоджується. Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що у 2020 р. після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020р. №3-р/2020 позивач набув право на допомогу до 5 травня в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, передбачену ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", але відповідач протиправно не виплатив грошову допомогу у встановленому розмірі.

У відзиві на позовну заяву представник Управління вказує, що у 2020 році позивачу була виплачена допомога до 5-го травня в розмірі 3640,00 грн., яка передбачена чинним законодавством.

Відповідач зазначає, що Закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування, а тому сплата сум грошової допомоги залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно Виписки з банківського рахунку, позивачу сплачено 3640 грн. одноразової грошової допомоги до 5 травня 2020 року (а.с.7).

Позивач 20.11.2020р. звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради із заявою про нарахування і виплату позивачу допомоги до 05 травня у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком у 2020р., яка передбачена ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. №3-р/2020 (а.с.26-28), а саме просив донарахувати та сплатити сформовану різницю, яка не була виплачена.

За наслідками розгляду порушеного заявником питання відповідач листом від 07.12.2020р. р. №5917/02 надав відповідь про відмову у нарахуванні допомоги у бажаному заявником розмірі у зв`язку із тим, що на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", допомога виплачується заявнику у розмірі, який визначається КМУ у межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України, а тому на момент виплати допомоги управління керується положеннями постанови КМУ від 19.02.2020р. №112. (а.с.4-5).

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відносини з приводу соціального захисту учасників бойових дій як особливої окремої категорії громадян унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Пільги інвалідам війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998р. №367-XIV статтю 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком."

Підпунктом "б" підпункту 1 пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 №107-VI згадану вище норму права викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

У подальшому зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII, розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким зокрема було передбачено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ця норма діяла з 01.01.2015р.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 19.02.2020р. №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", де, зокрема, передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

I групи - 4120 гривень;

II групи - 3640 гривень;

III групи - 3160 гривень

27.02.2020р. рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 було визнано неконституційним окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, на момент звернення позивача із заявою діяла ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998р., яка передбачала наступне: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 28.02.2020р. ані приписи п.26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині дії ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ані приписи ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції п.20 Розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" не можуть запроваджувати правил призначення та виплати допомоги до 5 травня для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Тому, з 28.02.2020р. позивач набув право на виплату грошової допомоги до 05 травня згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998р. №367-ХІV, яка передбачала допомогу до 5 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи дій у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

При цьому, суд наголошує, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, не можуть змінювати норми законів України та позбавляти позивача цього права.

Критерії законності волевиявлення (як рішення, так і діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта згідно ч.2 ст.77 КАС України.

Згідно ч.2 ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно цим Законом визначається, зокрема, мінімальний розмір пенсії за віком.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Таким чином, позивачу до виплати належало 1638 грн. * 8 = 13104 грн.

Позивачем отримано 3640 грн. грошової допомоги до 05 травня (а.с.7), а тому суд дійшов висновку, що позивачу протиправно відмовлено у виплаті 9464 грн. грошової допомоги, отже наявні підстави для зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не доведена правомірність оскаржуваної відмови, отже на підставі вищевикладеного позов підлягає задоволенню повністю із відхиленням доводів відповідача як необгрунтованих.

При поданні даного позову судовий збір не сплачувався на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати не розподіляються між сторонами у зв`язку із їх відсутністю в даній справі.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (; вул. І.Франка, 10, м. Ізмаїл, Одеська область, 68604) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області у виплаті разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини, викладену у листі від 07.12.2020 року №5917/02.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої частини.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян