Справа № 766/21584/20
Суддя: Войцеховська Я. В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

секретар судового засідання Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області, Інспектора УПП в Херсонській області лейтенант поліції Гадючко Євгена Петровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову ЕАН № 3583125 від 21.12.2020р. про накладення на нього адміністративного стягнення ; закрити відносно нього провадження у справі; стягнути на його користь з інспектора поліції збитки в розмірі 1456,90 грн. які бути витрачені у зв`язку з поданням позову; стягнути на його користь 425 грн. моральної шкоди, які він зазнав від протиправних дій інспектора; визнати дії Інспектора УПП в Херсонській області лейтенант поліції Гадючко Є.П. протиправними та винести окрему ухвалу якою ініціювати питання притягнення інспектора до відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.12.2020 року відносно нього було складено поставу про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої він керував автомобілем Chery Tiggo реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні проїхав перехрестя вул.Ладичука - І.Куліка на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 г ПДР. На нього було накладено адміністративне стягнення за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною, винесена з порушенням норм діючого законодавства , так розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався без його участі, фактично на дорозі, через чотири квартали від події, а в постанові зазначено адреса розгляду вул.Ладичука 85. Місце розгляду не є безпечним через щільний трафік автомобілів. Постанова винесена без повного всебічного з`ясування обставин справи, без оголошення ким розглядається справа, не вирішені клопотання зокрема про виклик адвоката. Крім того постанова не містить посилань на докази вчинення правопорушення, зокрема показання свідків, яким технічним засобом фіксувалося правопорушення. Правила дорожнього руху він не порушував, виїхав на перехрестя на блимаючий зелений сигнал світлофора та завершив маневр, а зупинення транспортного засобу вдаючись до екстреного гальмування призведе до створення аварійної обстановки. Дії інспектора нанесли шкоду його душевному благополуччю, призвели до душевних страждань та мають тривалий характер через що просить стягнути на його користь з інспектора моральну шкоду.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 04.01.2021р. та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо. Також залучено до участі у справі належного співвідповідача - Департамент патрульної поліції України.

29.01.2021р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву разом з відеоматеріалами.

Ухвалою суду від 16.02.2021р. частина позовних вимог позивача, а саме закриття відносно нього провадження у справі; стягнення на його користь збитків в розмірі 1456,90 грн.; моральної шкоди; визнання дій Інспектора протиправними та винесення окремої ухвали - залишена без розгляду за заявою позивача.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності за наявними в справі доказами.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону. Просить відмовити в задоволенні позову. На підтвердження вчинення правопорушення надано відеофайли та фотознімки.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З копії постанови серії ЕАН № 3583125 від 21.12.2020р., винесеною Інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючко Є.В. вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 21.12.2020р. в 15-56 год. керував автомобілем Chery Tiggo реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні проїхав перехрестя вул.Ладичука - І.Куліка на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 г ПДР. В постанові зазначено про фіксування правопорушення бодікамерою 5088, тобто під час провадження в справі про адміністративне правопорушення проводилась відео фіксація. Також міститься відмітка про те, що особі яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснені права передбачені ст. 268 КУпАП, копія постанови направлена рекомендованим листом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть , що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР, сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно до вимог п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580- VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 5 80-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Позивач заперечуючи факт вчинення ним вищезазначеного правопорушення зазначив, що перехрестя він почав перетинати на зелений миготливий сигнал світлофора, але коли він знаходився на самому перехресті, засвітився жовтий сигнал світлофора, тому він продовжив рух по перехрестю з метою завершити маневр.

Із змісту дослідженого відеофайлу, наданого відповідачем до відзиву вбачається, що, камера відеореєстратора, встановлена в патрульному автомобілі, фіксує момент проїзду перехрестя автомобілем позивача, який розпочато на жовтий сигнал світлофора. Після перетину транспортним засобом під керуванням позивача перехрестя, автомобіль інспекторів патрульної поліції поїхав за позивачем та останнього було зупинено працівниками поліції через декілька кварталів. Під час провадження в справі про адміністративне правопорушення проводилась відео фіксація про що повідомлено позивача та зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Місце скоєння адміністративного правопорушення відображено в оскаржуваній постанові, а саме зазначено те, що правопорушення відбулося на перехресті вулиць Ладичука - І.Куліка. Зупинений позивач був через декілька кварталів, де інспектором поліції і було проведено розгляд справи про притягнення позивач до адміністративної відповідальності про що повідомлено останнього. З транспортного засобу позивач не вийшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Проте, законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

Рішення КСУ 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII, а тому на ці випадки не поширюються.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення ( в даному випадку в місці зупинення правопорушника) винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу, тому ці обставини не є самостійними підставами для скасування постанови.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що йому не надали права скористатися правовою допомогою не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки Європейський суд з прав людини у справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч.1 ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку або звернутися з таким клопотанням письмово.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Так, відеозаписом підтверджується факт початку перетинання автомобілем Chery Tiggo реєстраційний номер НОМЕР_1 перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофору в той час , як автомобіль патрульної поліції , що рухався паралельно зупинився на миготливий зелений сигнал світлофора.

Тому суд не приймає доводи позивача з приводу того, що він не порушував правила дорожнього руху та відсутні докази такого правопорушення.

Крім того, суд не вважає, що дії позивача відповідають п. 8.11 ПДР України (щодо неможливості зупинення транспортного засобу не вдаючись до екстреного гальмування).

По -перше, позивач не вказав, з якою швидкістю він рухався в населеному пункті перед перехресттям, що не мав можливості зупинити транспортний засіб на заборонний жовтий сигналу світлофору, не вдаючись до екстреного гальмування.

По -друге, позивач не довів, що у разі зупинення транспортного засобу перед пішохідним переходом на заборонний жовтий сигнал світлофору, за допомогою екстреного гальмування, він би створив небезпеку дорожньому руху.

Суд вважає, що недопустимим є виправдання будь-якого проїзду на заборонний сигнал світлофору посиланням на п. 8.11. ПДР України.

Так , згідно із п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Правила п. 8.11 ПДР України дозволяють рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР (в даній конкретній справі - це місце - стоп-лінія перед світлофором), не вдаючись до екстреного гальмування.

Із наданого суду належного та допустимого доказу - відеозапису події, встановлено, що в той момент, коли позивач на своєму автомобілі проїжджав регульоване перехрестя, попереду були відсутні транспортні засоби, дорожнє покриття було чисте та сухе, тобто, відсутні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла б бути створена аварійна ситуація на перехресті а гальмівний шлях був би довгим.

Таким чином суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він не міг застосувати гальмування.

Щодо посилання позивача на судову практику Верховного Суду, суд зауважує наступне.

В Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду №751/4088/17 від 29.07.2019 року та № 552/5623/16-а від 31.07.2018р. судами встановлено ,що автомобіль позивача розпочав рух на перехресті на зелене миготливе світло та, з урахуванням дорожньої обстановки, позивач не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

Натомість, з того доказу, що надав суду відповідач у даній справі - відеозапису подій 21.12.2020 року, достеменно встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: початку проїзду перехрестя на жовтий заборонний сигнал світлофора, у відмінності від ситуації дослідженої в постановах Верховного суд, де позивач почав проїзд перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора.

Суд , перевіривши надані докази, врахувавши пояснення позивача, приходить до висновку, що постанова інспектора патрульної поліції від 21 грудня 2020 року винесена у відповідності до вимог ст.ст. 7, 279, 280, 285 КПАП України.

В даному випадку відповідач виконав свій обов`язок по доказуванню і зі свого боку довів факт вчинення позивачем правопорушення - проїзду перехрестя на заборонний сигнал світлофору.

Позивач же свої посилання, що вчинення ним проїзду на заборонний жовтий сигнал світлофору обумовлено саме п.8.11 ПДР - не довів жодними доказами.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем порушено п. 8.7.3.ґ ПДР України під час проїзду регульованого пішохідного переходу, а тому в його діях встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, а стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Підстав для задоволення вимог позивача в частині скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності суд не вбачає.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: проїзд регульованого перехресття на жовтий забороняючий сигнал світлофору, дії поліцейського під час розгляду справи були законними, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області, Інспектора УПП в Херсонській області лейтенант поліції Гадючко Євгена Петровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 16.02.2021 року