Справа № 200/9764/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року справа № 200/9764/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (повний текст складено 25 листопада 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/9764/20-а (суддя в 1 інстанції - Льговська Ю.М.) за позовом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 01 жовтня 2020 року про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн в межах виконавчого провадження № 62127477, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/8327/19-а, виданого 22 квітня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю постанови про накладення штрафу, оскільки негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк судового рішення настають лише за умови його невиконання без поважних причин. Вважає, що в цій справі відсутні неповажні причини у зв`язку з тим, що позивачем систематично спрямовувалась до розпорядника коштів інформація про необхідність виділення коштів для виконання рішення суду відносно третьої особи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 200/9764/20-а адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною та скасовано постанову від 01 жовтня 2020 року про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн в межах виконавчого провадження № 62127477, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) при примусовому виконанні виконавчого листа № 200/8327/19-а, виданого 22 квітня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що боржником не виконано рішення суду у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 200/8327/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області задоволено частково: визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачеві з 01 травня 2018 року; зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з 01 травня 2018 року та виплатити заборгованість за весь період. В іншій частині позову відмовлено. Допущено до негайного виконання рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

07 лютого 2020 року рішення суду набуло законної сили.

22 квітня 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії з 01 травня 2018 року та виплатити заборгованість за весь період.

19 травня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62127477 про примусове виконання вказаного виконавчого листа, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 26 травня 2020 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області повідомлено державного виконавця, що розпорядженням від 25 лютого 2020 року проведено нарахування ОСОБА_1 пенсії з 01 травня 2018 року, сума нарахованих пенсій за період з 01 травня 2018 року по 29 лютого 2020 року становить 142 287,97 грн, з березня 2020 року стягувачу щомісячно сплачується поточний розмір пенсії.

Невиплата заборгованості пояснюється позивачем відсутністю відповідного фінансування.

На підтвердження вчинення мір щодо виплати заборгованості позивачем надано письмові запити розпоряднику коштів про вирішення питання фінансування.

01 жовтня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) за невиконання судового рішення накладено штраф на Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у сумі 5 100,00 грн та надано боржнику 10 робочих днів на виконання рішення суду.

Відповідно до абзацу 1 частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частинами першою та другою статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. […]. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Матеріалами справи підтверджується і сторонами не оспорюється факт невиконання позивачем рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року № 200/8327/19-а в частині виплати суми нарахованої пенсії за період з 01 травня 2018 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 142 287,97 грн.

Разом з тим аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання рішення суду в частині виплати суми нарахованої пенсії за період з 01 травня 2018 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 142 287,97 грн позивачем кожного місяця після відкриття виконавчого провадження надсилались запити до розпорядника коштів про вирішення питання фінансування (арк.. справи 11-15).

Однак, вжиті Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області заходи не призвели до надходження коштів з Державного бюджету України на виплату ОСОБА_1 заборгованості в сумі 142 287,97 грн.

Отже, рішення суду в частині виплати заборгованості не виконано боржником з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення державним виконавцем штрафу за невиконання судового рішення.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 200/9764/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 200/9764/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко