Справа № 140/12372/20
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/12372/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника позивача Коляди Д.І.,

представників ГУ ДПС у Волинській області Щербатюк Я.Б., Кузьмич Ю.В.,

представника Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Жилко З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Негабарит-Сервіс» (далі ТОВ «Негабарит-Сервіс», позивач) звернулося із позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач 1, податковий орган), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі ГУ ДКСУ у Волинській області, відповідач 2, орган казначейства) в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з Державного бюджету України пеню в сумі 621159,33 грн за прострочення сплати бюджетної заборгованості в період з 26 січня 2018 року по 29 січня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Негабарит-Сервіс» подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість від 18 грудня 2017 року № за листопад 2017 року згідно рядка 20.2.1 якої, заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 2042022,00 грн.

Позивач вказує, що довідкою камеральної перевірки від 17 січня 2018 року №877/03-20-12-02/402290292 підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування, тому 18 січня 2018 року є датою узгодження заявленої суми від якої на протязі п`яти робочих днів мала відбутися виплата відшкодування ПДВ, однак органами казначейства по вказаній декларації було перераховано лише 967545,42 грн, решта коштів у сумі 1074476,58 грн не відшкодовано.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №140/3187/20 визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо невідображення в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією за листопад 2017 року у розмірі 1074476,58 грн.

Беручи до уваги тривале порушення прав ТОВ «Негабарит-Сервіс» на належне та своєчасне отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, позивач уважає за необхідне нарахувати пеню в сумі 621159,33 грн за прострочення сплати бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 26 січня 2018 року по 29 січня 2021 року (1099 днів) виходячи з облікової ставки НБУ станом на 26 січня 2018 року - 16% річних (1074476,58 грн. х 1099 днів:100% х 16 х 1,2)/365) з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 18 вересня 2020 року №4649/03-20-05-02-07 та у запереченнях на заяву про збільшення позовних вимог від 10 лютого 2021 року представник ГУ ДПС у Волинській області позовних вимог не визнала мотивуючи тим, що за результатами камеральної перевірки податкової декларації ТОВ «Негабарит-Сервіс» від 18 грудня 2017 року № за листопад 2017 року з питань правомірності бюджетного відшкодування підтверджено заявлену до бюджетного відшкодування суму ПДВ в розмірі 2042022,00 грн, однак в ІКП платника «Облік платежів» «Ведення ІКП» сума залишку по вказаній декларації в історії переплат становила 967545,40 грн. Зазначену суму узгоджено та 23 січня 2018 року відшкодовано платнику на рахунок в банку.

Вказує, що ТОВ «Негабарит - Сервіс» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість до декларації за лютий 2015 року у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок та уточнюючий додаток №2 із аналогічно задекларованою сумою ПДВ 1074552,00 грн, внаслідок чого відбулося задвоєння нарахувань сум ПДВ та зменшилась переплата в ІКП на 1074552,00 грн, тобто некоректне заповнення показників податкової звітності з ПДВ відбулося з вини самого позивача, а не з вини контролюючого органу, а тому нарахування пені уважає безпідставним.

З наведених підстав представники відповідача 1 у судовому засіданні просять в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 38-40, 125-129).

Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області у відзиві на позовну заяву від 21 вересня 2020 року позовних вимог не визнало та повідомило, що Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21 грудня 2016 року №797-VIII змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема на даний час не передбачено надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку Державною казначейською службою України на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, органи Казначейства здійснюють виключно контроль за бюджетними повноваженнями при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань, проведені платежів та веденні обліку всіх надходжень, що належать державному та місцевим бюджетам та нормами чинного законодавства органам Казначейства не надано повноважень нараховувати та виплачувати пеню на заборгованість з відшкодування податку на додану вартість на підставі заяви та розрахунку, поданого платником податків.

З огляду на вказане орган казначейської служби просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (арк. спр. 45-49).

Стосовно вимоги відповідача 2 щодо вирішення питання процесуального статусу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 09 березня 2016 року №343, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 квітня 2016 року за № 496/28626, для забезпечення повного з`ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДФС, а тому підстави для виключення Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області з учасників судового процесу по справі № 140/12372/20 у якості співвідповідача відсутні.

Клопотанням від 07 жовтня 2020 року представник позивача долучив до матеріалів справи копію рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року у справі №140/7816/20, що набрало законної сили та яким стягнуто на користь ТзОВ «Негабарит - Сервіс» з Державного бюджету України заборгованість бюджету і відшкодуванням ПДВ в розмірі 1074476, 58 грн (арк. спр. 69-73).

Інших заяв по суті справи, передбачених частиною другою статті 159 Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб (арк. спр. 32).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 53).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №140/3187/20 за позовом ТОВ «Негабарит-Сервіс» до Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії (арк. спр. 81-82).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року провадження у даній справі поновлено та призначено судове засідання на 11:00 год. 11 лютого 2021 року (арк. спр. 123).

В судовому засіданні 11 лютого 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю з підстав, викладених у позові та заяві про збільшення позовних вимог.

Представники ГУ ДПС у Волинській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченні на заяву про збільшення позовних вимог.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «Негабарит-Сервіс» зареєстроване як суб`єкт господарювання та взято на податковий облік як платник податків в ГУ ДПС у Волинській області, Ковельське управління, Ковельська ДПІ (Ковельський район) (арк. спр. 26-29).

ТОВ «Негабарит-Сервіс» подало до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС України податкову декларацію з ПДВ за листопад 2017 року, у якій задекларувало до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 2042022,00 грн (арк. спр. 5-7).

ГУ ДФС у Волинській області було проведено камеральну перевірку позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад 2017 року, за результатами якої складено довідку від 17 січня 2018 року №877/03-20-12-02/37707423. Вказаною довідкою не встановлено порушень ТОВ «Негабарит-сервіс» вимог Податкового кодексу України (далі ПК України) в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку у декларації за листопад 2017 року (рядок 20.2.1) в сумі 2042022 грн (арк. спр. 8-16).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, у справі №140/3187/20 адміністративний позов ТОВ «Негабарит-Сервіс» до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування податку на додану вартість за податковою декларацією за листопад 2017 року суми у розмірі 1074476,58 грн (арк. спр. 18-22, 89-92).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2020 року у справі №140/7816/20 адміністративний позов ТОВ Негабарит-Сервіс до Державної податкової служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення коштів задоволено та стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1074476,58 грн. Вказане рішення набрало законної сили 14 січня 2021 року(арк. спр. 135-139).

ТОВ «Негабарит-Сервіс», уважаючи, що за прострочення сплати бюджетної заборгованості за період з 26 січня 2018 року по 29 січня 2021 року має право на стягнення з Державного бюджету України пені в сумі 621159,33 грн, звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України встановлено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно абзацу «а» пункту 200.12 статті 200 ПК У країни, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зокрема з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки.

Відповідно до пункту 200.13. статті 200 ПК України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Як установлено судом ТОВ «Негабарит-сервіс» подало до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за листопад 2017 року, у якій задекларувало до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку 2042022,00 грн та довідкою камеральної перевірки від 17 січня 2018 року №877/03-20-12-02/37707423, порушень в частині достовірності нарахування вказаної суми бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку не встановлено, а відтак підтверджено правомірність заявленої до відшкодування суми ПДВ.

Однак, із матеріалів справи убачається, що 23 січня 2018 року товариству відшкодовано на рахунок у банку 967545,00 грн, решта суми 1074476,58 грн станом на час розгляду справи судом не відшкодовано (арк. спр. 17).

Суд також враховує, що право ТОВ «Негабарит-сервіс» на бюджетне відшкодування в сумі 1074476,58 грн та протиправність дій контролюючого органу щодо неповернення вказаної суми бюджетного відшкодування підтверджується рішеннями судів від 02 липня 2020 року у справі №140/3187/20 та від 14 серпня 2020 року у справі №140/7816/20, які набрали законної сили.

За змістом пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відтак, оскільки сума бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 1074476,58 грн залишається невідшкодованою у визначені ПК України строки, тому позивач має право на подальше нарахування пені в порядку, визначеному пунктом 200.23 статті 200 ПК України.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України.

Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

При цьому, право платника податків на стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та нарахованої пені повинно бути реальним і забезпечуватись практичною можливістю, в тому числі, шляхом звернення до суду.

Як убачається із розрахунку пені, наведеного позивачем у заяві про збільшення позовних вимог, пеня за прострочення сплати бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 26 січня 2018 року по 29 січня 2021 року (1099 днів) становить 621159,33 грн (1074476,58грн. х 1099:100% х 16 х 1,2)/365).

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що ТОВ «Негабарит-Сервіс» в наданому розрахунку при обрахуванні кількості днів прострочення користується терміном календарних днів, не враховуючи святкові та вихідні дні, оскільки як уже зазначалося, довідкою камеральної перевірки від 17 січня 2018 року №877/03-20-12-02/402290292 підтверджено заявлену ТОВ «Негабарит-Сервіс» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2017 році у розмірі 2042022,00 грн, а тому 18 січня 2018 року є датою узгодження заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки.

Натомість обрахунок розміру пені на суму бюджетної заборгованості позивач розпочинає з 26 січня 2018 року, тобто після спливу п`яти робочих днів, на протязі яких мала відбутися виплата відшкодування ПДВ.

Суд також зазначає, що пряма норма пункту 200.23 статті 200 ПК України вказує, що платник податку має право на нарахування пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом всього строку її дії, включаючи день погашення, що і було застосовано платником податків.

Зокрема, згідно рішення правління Національного банку України від 25 січня 2018 року №43-рш «Про розмір облікової ставки Національного банку України», з 26 січня 2018 року установлено облікову ставку в розмірі 16% річних (арк. спр. 23).

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 30 травня 2019 року у справі №803/655/17, від 03 грудня 2020 року у справі №826/5397/18, невідшкодовані платнику податку протягом встановленого строку суми, вважаються бюджетною заборгованістю, за стягненням яких платник податку має право в будь-який момент після виникнення такої бюджетної заборгованості звернутися до суду та нарахувати пеню на суму такої заборгованості. Непогашення заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Разом з тим, суд зауважує, статтею 102 ПК України передбачено строк давності у 1095 днів, зокрема на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4 ); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування ( пункт 102.5).

Положеннями пункту 43.3 статті 43 ПК України встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Системний аналіз положень статті 43 та пункту 200.23 статті 200 ПК України, дає підстави для висновку про те, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості в силу Закону та не залежить від волевиявлення платника податку на додану вартість.

Проте, визначений законодавцем строк в 1095 днів також свідчить на користь того, що ПК України надано можливість захистити своє право на стягнення пені у зв`язку з несвоєчасним відшкодування державою ПДВ протягом цього строку.

Вирішуючи питання щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду слід врахувати й те, що в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу.

Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податковий борг та пеню на нього протягом 1095 днів то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, аналогічне право на стягнення пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.

Таким чином, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №819/3144/15.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, позивач має право на відшкодування пені за прострочення сплати бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 26 січня 2018 року по 25 січня 2021 року (1095 днів, з урахуванням 29 днів лютого 2020 року) в сумі 618898,51 грн (1074476,58 грн. х 1095 днів :100% х 16 х 1,2)/365), в задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, оскільки за період з 26 січня 2021 року по 29 січня 2021 року (включно) пеня заявлена поза межами 1095 днів з дня виникнення права на бюджетне відшкодування.

Захист порушеного права платника податків у спосіб стягнення з Державного бюджету України пені відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15.

Таке застосування норми пункту 200.23 статті 200 ПК України відповідає і практиці Верховного Суду, наведеній в постановах від 30 травня 2019 року у справі №803/655/17, від 27 травня 2019 року у справі №826/20661/15, від 24 квітня 2019 року у справі №822/1932/16, від 22 березня 2019 року у справі №822/3473/17.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частини друга статті 77 КАС України).

За наведених вище обставин, суд уважає, що відповідачем не в повній мірі спростовано доводи адміністративного позову та право ТОВ «Негабарит-Сервіс» на відшкодування пені в сумі 618898,51 грн за прострочення сплати бюджетної заборгованості в період з 26 січня 2018 року по 25 січня 2021 року.

З урахуванням встановлених обставин, аналізу норм чинного законодавства, та виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь позивача пені в сумі 618898,51 грн (шістсот вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень п`ятдесят одна копійка), нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 26 січня 2018 року по 25 січня 2021 року, в задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.

Згідно платіжних доручень від 21 серпня 2020 року та від 27 січня 202 року №8504 за подання адміністративного позову у даній справі позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 10222,44 грн (арк. спр. 4, 113).

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, за подання даного адміністративного позову майнового характеру слід було сплатити судовий збір в сумі 9317,39 грн.

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь «Негабарит-Сервіс» необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, протиправність дій якого, мало наслідком нарахування спірної пені, судовий збір в сумі 9283,50 грн (дев`ять тисяч двісті вісімдесят три гривні п`ятдесят копійок) пропорційно до задоволених позовних вимог.

Решта суми сплаченого судового збору може бути повернута позивачу в порядку, встановленому статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статями 139, 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» (45034, Волинська область, Ковельський район, селище міського типу Люблинець, вулиця Заводська 7-А, ідентифікаційний код юридичної особи 37707423) до Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 43143484), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 38009371) про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит-Сервіс» пеню в сумі 618898,51 грн (шістсот вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень п`ятдесят одна копійка), нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 26 січня 2018 року по 25 січня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Негабарит-Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у сумі 9283,50 грн (дев`ять тисяч двісті вісімдесят три гривні п`ятдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення буде складено 16 лютого 2021 року.