Справа № 540/4246/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4246/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2020 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2020 року з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги мотивує тим, що проходив військову службу в Азово-Чорноморському регіональному управлінні Державної прикордонної служби України та у 2020 році був звільнений з військової служби у запас на підставі п."г" (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службу) п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.12.2019 р. № 737-АГ "Про заходи щодо організації речового забезпечення персоналу Державної прикордонної служби України у 2020 році", на речовому забезпеченні під час проходження військової служби перебував у відповідача. На підставі наказу відповідача від 27.05.2020 р. № 254-ос виплачено грошову компенсацію за неотримане протягом служби майно. Вважає, що нарахування та виплату компенсації за неотримане майно відповідачем здійснено за цінами минулих років, а не за цінами станом на 01.01.2020 р.

Ухвалою від 29.12.2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

18.01.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що правовідносини між Військовою частиною НОМЕР_1 та позивачем відсутні, оскільки дана особа не перебувала в списках особового складу відповідача, а тому і рішення відносно зняття позивача з усіх видів забезпечення приймалось іншим органом. Розрахунок викладений у довідці від 14.04.2020 р. № 44 відповідає вимогам чинного законодавства України та відомчим (індивідуальним) нормативно-правовим актам. 28.05.2020 р. відповідно до платіжного доручення № 1545 одразу після надходження бюджетних призначень ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно. Наголошує, що грошова компенсація неотриманого грошового майна військовослужбовцям є правом держави та одним з механізмів реалізації військовослужбовцями їх прав, а не обов`язком держави, оскільки ОСОБА_1 міг в день свого звільнення забрати все належне йому до видачі речове майно, проте позивач не зробив цього задовольнившись отриманою грошовою компенсацією. Крім того, розрахунок вартості неотриманого речового майна проводиться станом на 1 січня поточного року, а саме року, коли у особи виникло право на отримання того чи іншого майна, проте аж ніяк не року звільнення з військової служби. У разі якщо право на отримання того чи іншого предмета речового майна виникло у військовослужбовця у 2020 році, то відповідно і компенсація у разі його неотримання нараховується та виплачується за цінами 2020 року. На думку відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військовою частиною НОМЕР_1 ) цілком правомірно та обґрунтовано проведено розрахунок та нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно (елементу форми одягу) згідно вимог чинного законодавства України та розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України, а підстави для перерахування вартості речового майна ОСОБА_1 та визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) неправомірними, відсутні.

21.01.2021 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої наполягає на задоволенні позовних вимог.

25.01.2021 р. від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1

28.01.2021 р. позивачем до суду надано додаткові пояснення, в яких наполягає на позовних вимогах.

Ухвалою від 01.02.2021 р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та про закриття провадження у справі.

Ухвалою від 09.02.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Положеннями ст.258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу Голови Державної прикордонної служби України від 02.03.2020 р. № 211-ОС заступником голови ліквідаційної комісії Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України Сергійком О.С. винесено наказ від 14.04.2020 р. № 85-ос "Про особовий склад", відповідно до якого полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, якого звільнено у запас за підпунктом "г" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини 5 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми одягу.

Згідно наказу від 27.05.2020 р. № 254-ОС полковнику запасу ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно під час проходження військової служби в сумі 38988,17 грн., у тому числі податок на доходи фізичних осіб в сумі 5947,35 грн., військовий збір - 495,61 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 28.05.2020 р. № 1545 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 32545,21 грн.

20.11.2020 р. позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просив надати: копію (витяг) наказу, у якому міститься інформація про розмір нарахованої та сплаченої грошової компенсації за неотримане речове майно; довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, на підставі якої здійснено нарахування та виплата компенсації за неотримане речове майно; копію речового атестату.

Листом від 24.11.2020 р. № 705/3-53 відповідач повідомив ОСОБА_1 проте, що нарахування та виплата компенсації за неотримане протягом служби речове майно військовою частиною НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) здійснювалась на підставі наказу АДПСУ від 24.12.2019 р. № 737-АГ "Про заходи щодо організації речового забезпечення персоналу Державної прикордонної служби України у 2020 році". Крім того, до листа долучено: витяг з наказу начальника 79 прикордонного загону від 27.05.2020 р. № 254-ОС "Про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно"; довідку № 44 про вартість речового майна, що належить до видачі полковнику ОСОБА_1 ; копію атестату від 14.04.2020 р. № 98-20; роз`яснення довідки про вартість речового майна та нарахованої грошової компенсації.

Вважаючи, що відповідачем протиправно обраховано компенсацію за неотримане речове майно за цінами минулих років, а не станом на 01.01.2020 р. (рік звільнення), позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положеннями ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1-2 Закону № 2011 передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України (абз.2 ч.1 ст.9-1 Закону № 2011).

На виконання ч.1 ст.9-1 Закону № 2011 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16.03.2016 р. № 178, якою затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Згідно абз.1 п.2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця (п.3 Порядку № 178).

За змістом п.п.4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

За змістом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. № 232 (далі - Інструкція № 232), військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до абз.1 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абз.3 п.242 Положення).

Аналіз норм ст.9-1 Закону № 2011, абзаців першого, третього п.242 Положення № 1153/2008, а також п.п.2, 3 Порядку № 178 свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.

При цьому суд зауважує, що механізм реалізації військовослужбовцями гарантованого їм ч.1 ст.9-1 Закону № 2011 права Кабінетом Міністрів України був визначений лише з набранням чинності 22 березня 2016 року Постанови від 16 березня 2016 року № 178.

Гарантоване статтею 9-1 Закону №2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вказано судом вище, згідно наказу начальника 79 прикордонного загону Південного регіонального управління Прикордонної служби України від 27.05.2020 р. № 254-ОС позивач отримав компенсацію за неотримане речове майно за період з квітня 2001 року по 14 квітня 2020 року включно, що не заперечується сторонами. Нарахування цієї компенсації проведено на підставі довідки від 14.04.2020 р. № 44, яка складена відповідачем за цінами минулих років на предмети речового майна.

Проте, застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам п.5 Порядку № 178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

Вказаний висновок щодо застосування норма права викладений у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 р. у справі № 520/1190/2020, від 17.03.2020 р. у справі № 815/5826/16, від 23.08.2019 р. у справі № 2040/7697/18 та від 14.11.2018 р. у справі № 809/1488/16.

Отже, відповідачем порушено право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, а саме 2020 року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами минулих років є неправомірними.

Так як Військовою частиною НОМЕР_1 не в повній мірі здійснено виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, то належним способом поновлення порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2020 року з урахуванням проведених виплат.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами минулих років.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2020 року з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 106030000