Справа № 240/7975/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/7975/20
категорія 112030300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернулася до суду з позовом щодо:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати їй пенсії у розмірах менших ніж ті, що передбачені 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.01.2014 по 02.08.2014;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити їй пенсію, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цього ж дня провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.
У відзиві на позов відповідач проти позову заперечує і зазначає, що не порушував законних прав Позивача, адже діяв та діє в межах визначених чинним законодавство.
Одночасно Відповідач стверджує, що Позивачем пропущено строк звернення до суду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України.
Ухвалою судді провадження у справі поновлено.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 24.12.2020 в справі №510/1286/16-а, у постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18) та у постанові від 24 листопада 2020 року у справі №815/460/18. Так, у вказаних постановах, враховуючи позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування колегія суддів Верховного Суду дійшла до висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 №8-рп/2013 прямо зазначив про неможливість обмеження будь-яким строком звернення особи до суду з позовом про стягнення, окрім іншого, усіх виплат, на які особа має право відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду з даним позовом. А тому клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви не підлягає до задоволення.
У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач отримує пенсію за віком, а також є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, проживає в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесений до зони гарантованого добровільного відселення, та перебуває на обліку у відповідача.
Позивач перебує на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Житомирській області. як отримувач пенсії по інвалідності 2 група.
Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про нарахування та виплату їй пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 в розмірі, встановленому ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідач за результатами розгляду заяви листом від 21.04.2020 повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку її пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, з огляду на те, що підвищення пенсій непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення до 01.01.2015, встановлювалось відповідно до ст. 54 Закону N 796-XII. На думку відповідача, щомісячна додаткова пенсія Позивачу виплачувалася у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210 (надалі - постанова №1210).
Суть спору між сторонами зведена виключно до розміру основної пенсії Позивача та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до категорій 1, що підлягали нарахуванню та виплаті за період з 01.01.2014 по 02.08.2014року.
Позивач вважає, що протягом спірного періоду розмір його пенсійних виплат повинен бути підвищений до трьох мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік".
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Безспірно, відповідно до статті 49 Закону Закон N 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 4 статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній на час призначення Позивачу пенсії, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по IІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.
Суд зазначає, що така редакція ч. 4 статті 54 Закону №796-ХІІ була зумовлена положеннями Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР.
В подальшому законодавець Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI вносить зміни до положень ч. 4 статті 54 Закону №796-ХІІ, відповідно до яких розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по IІ групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Разом з тим, вказані зміни положень ч. 4 статті 54 Закону №796-ХІІ, внесені підпунктом 15 пункту 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008).
Тобто, з набуття чинності Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 поновлюється редакція ч. 4 статті 54 Закону №796-ХІІ, відповідно до якої в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по IІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.
Суд вважає помилковими доводи відповідача в листі від 21.04.2020, що спірні відносини щодо розміру пенсії позивача за спірний період (з 01.01.2014 по 02.08.2014 року) були врегульовані постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 № 1210.
Відповідач не врахував, що лише з 02.08.2014 року Законом України від 31.07.2014 р. №1622-VII було встановлено, що норми і положення статті 54 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.
Таким чином, в період з 01.01.2014 по 02.08.2014 року включно Головне управління ПФУ у Житомирській області повинно було нараховувати та виплачувати позивачу пенсію, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", проте не здійснювало таких виплат, чим проявило протиправну бездіяльність.
Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті з 01.01.2014 до 02.08.2014 пенсії по інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком призначеної відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2014 по 02.08.2014 та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 17 лютого 2021 року.

Суддя О.Г. Попова