Справа № 520/11400/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 лютого 2021 року № 520/11400/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (вул. Полтавський шлях, буд. 99,м. Харків,61093, ) визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", в якому просить суд визнати дії начальника ДУ "Харківський слідчий ізолятор" полковника внутрішньої служби Бартощак Євгена Миколайовича незаконними щодо постановки позивача на облік як схильного до втечі і нападу на адміністрацію та скасувати рішення щодо постановки позивача на облік як схильного до втечі і нападу на адміністрацію.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що з моменту прибуття до установи у 2010 році його поміщено на зазначений облік та у 2013 році таке перебування на обліку визнано безпідставним. Втім, у 2014 році його друге постановлено на облік, як схильного до втечі і нападу на адміністрацію. Вказане рішення є незаконним і політично вмотивованим, перебування на обліку створює суттєві проблеми для нього, як ув`язненого, - всі його переміщення проводяться адміністрацією в наручниках, із застосуванням сили, що завдає сильного болю на призводить до загострення наявних хвороб; кожну годину, у тому числі в нічний час, будять його та співкамерників.

Дослідивши надані до справи матеріали, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст. 342 КК України, на строк до довічного позбавлення волі.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 7 Кримінально-виконавчого Кодексу України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Згідно ч. 1 ст. 8 Кримінально-виконавчого Кодексу України засуджені мають право: на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню. Заходи впливу можуть застосовуватися до засуджених виключно на підставі закону; засуджені не можуть бути піддані медичним або іншим подібним дослідженням незалежно від їх згоди.

Аналогічна норма міститься в п. 1 розділу 3 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року 2186.5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433.

ОСОБА_1 на момент звернення з позовом до Харківського окружного адміністративного суду утримувався в ДУ «Харківській слідчий ізолятор», що підтверджується відповідним повідомленням, яке знаходиться у матеріалах справи.

Згідно п. 2 розділу XXXIII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року № 2186/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України ЗО грудня 2014 року за № 1656/26433 при виведенні з камер або конвоюванні на території установи виконання покарань засуджених до довічного позбавлення вол:, які схильні до втечі, захоплення заручників, нападу на адміністрацію, до них застосовуються наручники з урахуванням фізичних вад та стану їхнього здоров`я.

Відповідно до п. 1 розділу XIX Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року № 2186/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433, нагляд за засудженими є системою заходів, що спрямовані на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді позбавлення (обмеження) волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

Відповідно до п. 1 розділу XIX Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року № 2186 5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433, з метою підтримання належного правопорядку в установах виконання покарань, попередження злочинів та правопорушень серед засуджених здійснюється комплекс спеціальних профілактичних заходів щодо виявлення, постановки на облік та організації нагляду за особами, схильними до вчинення правопорушень.

Виявлення та постановка на профілактичний облік засуджених, які вчинили правопорушення або мають намір їх вчинити, здійснюються працівниками оперативного підрозділу шляхом досконалого вивчення матеріалів особових справ засуджених, перевірки відомостей щодо їх поведінки в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах, закладах охорони здоров`я тощо, документації, у якій фіксуються порушення режиму, перегляду кореспонденції, а також інформації працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Зняття з профілактичного обліку здійснюється комісійно на підставі достатніх даних про зміну поведінки засудженого. Підготовку матеріалів на зняття з профілактичного обліку здійснює працівник оперативного підрозділу з урахуванням пропозицій працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач був взятий на профілактичний облік як особа, схильна до втечі, під час перебування у Харківському слідчому ізоляторі. Підставою для цього переважно є інформація оперативного відділу установи про можливі наміри позивача вчинити втечу з під варти, пов`язану з нападом на адміністрацію.

З особової справи вбачається, що з прибуттям до установи, з метою здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_1 , забезпечення безпеки персоналу установи, а також у зв`язку з обвинуваченням останнього стосовно можливого вчиненням ним резонансного злочину, адміністрацією установи було прийнято рішення поставити ув`язненого ОСОБА_1 на профілактичний облік, як схильного до втечи та суїциду.

Судом встановлено, що Постановою начальника установи від 10.08.2018 року на ув`язненого накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за порушення встановленого режиму тримання, яке полягає в тому, що 08.08.2018 року о 09 год. 05 хв. позивач навмисно завісив ковдрою своє спальне місце, яке розташоване в камері №212 режимного корпусу №2, чим перешкоджав веденню надзору за його поведінкою.

Також встановлено, що під час утримання вищевказаного в установі, психологами установи проведено комплекс відповідних заходів виховного та психологічного характеру, в результаті яких, адміністрацією установи прийнято рішення зняти ув`язненого з профілактичного обліку, як схильного до суїциду, одночасно, враховуючи його шантажно-демонстративну поведінку, комісія ухвалила рішення поставити останнього на облік, як схильного до членоушкодження.

Після того, на підставі рапорту психолога установи від 01.07.2013, враховуючи стабільність психоемоційного стану позивача , на засіданні комісії установи прийнято рішення про зняття останнього з обліку, як схильного членоушкодження.

Також, згідно отриманої в лютому 2014 року інформації, що надійшла з оперативного відділу установи, стосовно можливих намірів з боку позивача вчинити втечу з під варти, пов`язану з нападом на персонал адміністрації установи, комісією установи прийнято рішення поставити на профілактичний облік останнього, як схильного до нападу на адміністрацію.

Крім того, в період з 04.09.2017 до 15.04.2018, під час перебування позивача Київському слідчому ізоляторі, у зв`язку з його слуханням у Вищому спеціалізованому суді України, згідно наказу для забезпечення належного контролю за поведінкою осіб схильних до нападу та втечі від 02.10.2017 №154/ОД-17, комісією прийнято рішення про продовження перебування останнього на такому обліку.

З прибуттям ОСОБА_1 до установи 15.04.2018, перебування останнього на вищевказаному профілактичному обліку було поновлено, на підставі наказу з охорони та режиму установі від 17.04.2018 №105 дек.

Також судом встановлено, що один раз на півроку, відділом соціально-виховної та психологічної роботи зі спецконтингентом, за інформацією оперативного відділу установи, проводяться засідання профілактичної комісії, де вирішується питання доцільності перебування на обліку ув`язнених та засуджених, у тому числі ув`язненого ОСОБА_1 .

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (вул. Полтавський шлях, буд. 99,м. Харків,61093, ),визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.