Справа № 932/290/21
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/290/21
Провадження №2а/932/7/21
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕ НЕ М УК РА ЇН И

11 лютого 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Кошлі А.О.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Лисогорі Віталія Геннадійовича про визнання незаконною та скасування постанови серія ЕАН №3660275 від 12.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 січня 2021 року відносно нього складено постанову серії ЕАН №3660275, яку він вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором не наведено жодних належних доказів того, щодо порушення п. 9.2.6 ПДР, неповно з`ясовано всі обставини справи, а його висновки ґрунтуються лише на припущеннях, а не на належних доказах. Так, 12 січня 2021 року він рухався в районі будинку 49 по вулиці Набережна Перемога в м. Дніпро в третій смузі руху. Проїхавши на зелене світло світлофору перед початком здійснення маневру праворуч - ввімкнув світловий покажчик правого повороту. Лампочка на приборній дошці чомусь не загорілась, тому він паралельно продублював правий поворот рукою і, пересвідчившись, що нікому не буде чинити перешкоди, почав перестроюватись на другу смугу попутного напрямку руху. Майже в кінці маневру відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля. Зупинившись та вийшовши з автомобіля виявив, що в задню частину його автомобіля в`їхав інший автомобіль марки «SKODA OCTAVІA А7», д/н НОМЕР_1 , на місце ДТП викликали поліцію, працівники якої приїхавши на місце ДТП склали схему місця ДТП, відібрали пояснення у водіїв та на водія ОСОБА_2 склади протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Після чого поліцейські повідомили, що він нібито на їх думку також порушив ПДР - не подав сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку при зміні напрямку чим порушив п. 9.2.6 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Не зважаючи на його доводи щодо не винуватості поліцейський склав постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд на 25.01.2021 о 10.00 год.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі,на задоволенні позовних вимог наполягав, крім того подав клопотання в якому просив врахувати висновки Верховного суду щодо застосування норм ст. 251 КУпАП.

Представник відповідача-1 УПП в Дніпропетровській області - Лукіна А.А. подала до суду відзив на позовну заяву в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. В основу прийнятого відповідачем рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання відносно нього оскаржуваної постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису із фіксацією вчиненого позивачем правопорушення. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Відповідач -2 інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Лисогора В. Г. у судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення був повідомлений належним чином. причини не явки не повідомив.

Суд вислухавши думку представника позивача, відзив представника відповідача-1, дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕАН №3660275 від 12.01.2021 11:58:22 у м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, 49 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT LOGAN д.н.з. НОМЕР_2 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, чим порушив п.9.2.б ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 425 гривень.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Пункт 9.2.б. ПДР - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до вказаної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача-1 зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Проте, у судовому засіданні встановлено, що працівники поліції не бачили факт вчинення правопорушення позивачем, оскільки були викликані на місце ДТП, яке сталося за участю позивача. Та прибули вже через деякий час. Це також підтверджується переглянутим відеозаписом, який був наданий представником відповідача-1 та на якому працівник поліції зазначає, що про вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР було повідомлено іншим учасником ДТП, щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З відеозапису доданого представником відповідача-1 до відзиву, не вбачається, що позивач керував ТЗ та при зміні руху не ввімкнув показчик повороту, чим порушив п.9.2.б. ПДР .

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення саме позивачем - відсутні.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 69, 71, 77, 139, 162, 243-246, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Лисогорі Віталія Геннадійовича про визнання незаконною та скасування постанови серія ЕАН №3660275 від 12.01.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3660275 від 12.01.2021,складену відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серії ЕАН №3660275 від 12.01.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Лисогорі Віталія Геннадійовича, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративного стягнення за порушення п.9.2.б ПДР за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн- закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Кошля