Справа № 431/4543/20
Суддя: Форощук О. В.
Дата ухвалення: 2021-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/4543/20
Провадження № 2-а/431/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 р. Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

за участі секретаря Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільськ за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної області лейтенанту поліції Вирлан В.І. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Підставою цьому зазначав те, що він 30.10.2020 о 12:26, керуючи HONDA PILOT, д.н.з. НОМЕР_1 (далі «транспортний засіб»), був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Вирланом В.І., який наполягав, що позивач, рухаючись у м. Рубіжному по вул. Будівельників біля будинку № 32 виїхав на крайню ліву смугу для руху, при вільній правій, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач, не дивлячись на заперечення позивача про підготовку до маневру, про відсутність дорожньої розмітки на даній ділянці автодороги та про чіткому слідуванню п. 11.1 Правил дорожнього руху, виніс постанову серії ЕАМ № 3359966 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. З даною постановою позивач не погоджується та заявляє вимоги про її скасування з огляду на таке. Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Зі змістом постанови та наявністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення категорично не погоджуємося та заявляє суду, що не порушував правила ПДР. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із п. 11.5 Постанови Кабінету Міністрів від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі «ПДР») на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Відповідно до п. 11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Отже, позивач діяв у повній відповідності до п. 11.1 ПДР, в якій не передбачено права співробітників патрульної поліції у разі відсутності дорожньої розмітки та дорожніх знаків вирішувати за водія вірність обраного місця розташування транспортного засобу на проїзній частині. Вважає, що в його діях апріорі не могло бути порушення п. 11.5 ПДР, оскільки цей пункт правил можна порушити виключно у разі наявності на дорозі двох та більше смуг для руху, в той час коли, як зазначалося вище, проїзна частина мала лише одну полосу, а сам позивач готувався до маневру - повороту ліворуч. Вказані обставини підтверджуються на відеозаписі з відеореєстратора та бодікамери DSJ-X300149_ВВ014 поліцейського, яка знаходиться у відповідача. Отже, вважає, що у справі відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, в діях позивача відсутня вина, а постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3359966 від «30» жовтня 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Алєксєєв О.І. в судове засідання не з`явилися. Надали заяву, згідно якої підтримали вимоги позову та просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду клопотання, згідно якого просив долучити до матеріалів справи диск з відеозаписом з місця події. Також вказував, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положення статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 3359966 від 30 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 30.10.2020 12:26:05 у м. Рубіжне на вул. Бідівельників, 32, керуючи т.з. виїхав на крайню ліву смугу для руху при вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 11.5 Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Тобто, за приписами п.11.5 Правил виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: якщо праві зайняті, повороту ліворуч, розвороту або для зупинки.

Відповідно до ч. 2ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Судом досліджено відеозапис, який наданий відповідачем, з якого встановлено, що позивач рухався на своїй полосі руху ближче до лівого краю, проте на його полосі руху на відео встановлена перешкода ближче до правого краю полоси руху, а саме велосипедист, після чого повинен триматися ближче до лівого краю полоси, після чого повернув ліворуч. Крім цього, з цього відео встановлена наявність однієї полоси руху в кожному напрямку.

Твердження позивача про зайняття ним крайньої лівої смуги з метою здійснення повороту ліворуч, відповідачем не спростовані.

Будь-яких інших доказів порушення позивачем п.11.5 ПДР України відповідачем не надано.

Ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами п.1 ч.1ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

П.3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 268, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3359966 від «30» жовтня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Форощук