Справа № 640/16809/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Київ № 640/16809/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Міністерства юстиції України, 2. Державного підприємства "Національні інформаційні системи"
треті особи про1. Громадська організація «Український нагляд», 2. Прокуратура Київської області визнання протиправним та скасування рішення № 1822/26-15-13-02-26/ НОМЕР_1 від 30.03.2018 про виключення з реєстру платників єдиного податку, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (позивач) з позовом до Міністерства юстиції України (відповідач 1), Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (відповідач 2), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.06.2020 №2071/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 ";

зобов`язати Міністерство юстиції України та Державне підприємство Національні інформаційні системи" відновити державному реєстратору Чабанівської селищної Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.08.2020 року (суддя Скочок Т.О.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року № 202 та Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020 року № 640/16809/52 повторно розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою суду від 19.08.2020 року суддею Погрібніченком І.М дану справу прийнято до свого провадження, а її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було вчинено реєстраційну дію щодо припинення обтяження (скасування арешту) земельної ділянки підставі наданого заявником пакету документів, у повній відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Поряд з цим, позивач звертає увагу, що зазначене обтяження (арешт) було накладено на підставі ухвали слідчого суді Печерського району м. Києва від 30.01.2017 року в межах кримінального провадження № 00000584, яке в подальшому було закрито на підставі постанови слідчого прокуратури Київської області від 06.03.2019 року. Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що вчинення ним реєстраційної дії про припинення обтяження (скасування арешту) земельної ділянки, яке відбулося за заявою власника не мало на меті створення передумов її рейдерського відчуження або ухилення власника від цивільно-правової відповідальності, а навпаки поновлення відповідних прав власності.

А тому, позивач вважає оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України, яким йому анулювано доступ до Державного реєстру прав, прийнято на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставина справи, а застосований вид відповідальності неспівмірний (непропорційний) вчиненому порушенню.

У поданому до суду відзиві, Міністерство юстиції України проти задоволення адміністративного позову заперечувало, обґрунтовуючи тим, що позивачем, як державним реєстратором було вчинено реєстраційну дію про припинення обтяження (арешту) об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки за відсутності документу, що підтверджує набуття, зміну або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.

А тому, на думку відповідача 1, позивачем при проведенні реєстраційних дій було порушено вимоги статей 10, 18, 23, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», що в свою чергу свідчить про вчинення ним одноразового грубого порушення вимог визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, у Міністерства юстиції України були достатні підстави для анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру прав.

Державним підприємством "Національні інформаційні системи" подано до суду письмові пояснення, згідно яких ДП «НАІС», як адміністратор Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав, Реєстр), виконує функції закріплені в п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: технічний адміністратор Державного реєстру прав - державне унітарне підприємство, визначене Міністерством юстиції України та віднесене до сфери його управління, що здійснює заходи із створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Державного реєстру прав, відповідає за його технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних цього реєстру, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав, організовує та проводить навчання для роботи з цим реєстром.

Як зазначає відповідач, 24.06.2020 року на адресу ДП «НАІС» надійшов лист Міністерства юстиції України від 18.06.2020 року № 2754/19.2.1/36-20 разом з копією наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2020 року № 2071/5 (далі - Наказ) про анулювання доступу Державному реєстратору Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з надходженням зазначеного наказу, ДП «НАІС» було анульовано доступ Позивачу до Державного реєстру прав.

Поряд з цим ДП «НАІС» звертає увагу, що будучи технічним адміністратором Державного реєстру прав не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено законодавчо у ст. 37 Закону.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучено Громадську організацію «Український нагляд» та прокуратуру Київської області.

Згідно письмових пояснень, наданих Прокуратурою Київської області, остання вважає, що наказ Міністерства юстиції України від 17.06.2020 №2071/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 " виданий у межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому правових підстав для його скасування немає.

Громадська організація «Український нагляд» ухвалу суду від 19.11.2020 року про залучення її в якості третьої особи отримано 30.11.2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Станом на час розгляду даної справи, письмові пояснення щодо змісту позовних вимог надано не було.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2020 року Міністерством юстиції України видано наказ № 1179/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 » щодо проведених позивачем реєстраційний дій за заявами №№ 37951379, 37951854.

17 червня 2020 року відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі -Закон), Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 990 (із змінами), за результатами такої перевірки відповідачем 1 видано Наказ №2071/5, яким анулювано державному реєстратору Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а його виконання покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Незгода з вказаним наказом, обумовила позивача на звернення до суду з даним позовом.

В силу вимог ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до частини першої статті 37-1 Закону №1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку цей Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.

Пунктом 4 цього Порядку передбачено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, зокрема щодо відповідності державних реєстраторів кваліфікаційним вимогам, визначеним законодавством, здійснюється шляхом розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян", звернень інших осіб відповідно до закону, депутатських звернень, аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті, перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, моніторингу реєстраційних дій в реєстрах, а також шляхом проведення спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах.

Контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації щодо визначення професійної компетентності осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора або не виконували функції державного реєстратора, здійснюється шляхом тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації таких осіб..

Згідно пунктів 5-6 Порядку під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації відповідні посадові особи Мін`юсту мають право доступу до реєстрів, зокрема до реєстраційних справ в електронній формі.

Моніторинг реєстраційних дій в реєстрах як комплекс організаційно-технічних заходів, що за допомогою програмних засобів ведення реєстрів забезпечує проведення посадовими особами Мін`юсту аналітичного дослідження реєстраційних дій за певний проміжок часу (тиждень, місяць або квартал) за принципом зростання (без перевірки попередніх періодів), здійснюється за такими критеріями:

1) скасування записів у реєстрах;

2) проведення реєстраційних дій з порушенням строків, визначених законами;

3) проведення державної реєстрації припинення обтяжень права власності та інших речових прав, похідних від права власності, на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва (крім випадку проведення такої реєстраційної дії державними та приватними виконавцями);

4) проведення державним реєстратором реєстраційних дій протягом одного року з дня призначення на відповідну посаду суб`єктом державної реєстрації, з дня призначення на посаду державного нотаріуса чи з дня реєстрації приватної нотаріальної діяльності, а також протягом шести місяців з дня відновлення доступу державного реєстратора до реєстрів.

Пунктами 9-10 Порядку передбачено, що камеральна перевірка за результатами здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначається така інформація:

1) дата прийняття та номер зазначеного рішення;

2) прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки;

3) підстава проведення камеральної перевірки та реєстраційні дії, щодо яких проводиться камеральна перевірка;

4) прізвище, ім`я, по батькові посадової особи Мін`юсту, яка буде проводити камеральну перевірку.

Відповідно до п. 13 Порядку під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати посадовій особі Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Згідно п. 15 вказаного Порядку під час підготовки проекту рішення Мін`юсту про притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності посадова особа Мін`юсту встановлює наявність у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразового порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або наявність у діях таких осіб інших порушень у сфері державної реєстрації, зокрема таких, як:

проведення реєстраційних дій з порушенням строків, визначених законами;

відсутність на документах в електронній формі кваліфікованого електронного підпису державного реєстратора у випадках, передбачених законодавством;

відсутність електронних копій документів, які необхідні для проведення відповідної реєстраційної дії та виготовлення яких передбачено законодавством (за умови подальшого виготовлення таких копій державним реєстратором).

У разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразового порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань чи встановлення невідповідності державного реєстратора кваліфікаційним вимогам, визначеним законодавством, застосовується пункт 2 частини другої статті 37 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та/або пункт 2 частини другої статті 34 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

У відповідності до частини другої статті 37-1 Закону №1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Аналіз викладеного свідчить, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством чітко визначені підстави та порядок дій Міністерства юстиції України щодо здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав. Наявність відповідних підстав та дотримання цього порядку є обов`язковою передумовою умовою для застосування Міністерством юстиції України визначених статтею 37-1 Закону №1952-IV санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру прав на підставі оскаржуваного наказу відбулося внаслідок перевірки відповідачем 1 звернення Громадської організації «Український нагляд» щодо законності вчинення ним реєстраційних дій по державній реєстрації обтяження, припинення відносно земельних ділянок з кадастровими номерами: :09:003:5145 та :09:003:5146 та виявлених контролюючим органом порушень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови КМУ від 21.12.2016 року № 990 «Про затвердження Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Зокрема, під час здійснення камеральної перевірки Міністерством юстиції України встановлено, що за заявою заявника від 15.01.2020 № 37951379 державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.01.2020 № 50665364, на підставі якого припинено арешт нерухомого майна № 16755135 щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:5146 (далі - об`єкт нерухомого майна)

Для проведення державної реєстрації припинення арешту державному реєстратору ОСОБА_1 подано:

витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2016 № 00000584, виданий Прокуратурою Київської області;

відомості з Державного земельного кадастру від 15.01.2020 № 16766701 отримані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав;

постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Київської області про закриття провадження від 06.03.2019 року № б/н, видану радником юстиції, слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Київської області М. Вознесенським.

За відомостями Державного реєстру прав встановлено, що за результатом розгляду заяви, державним реєстратором Коваленком Д.В. проведено реєстрацію припинення обтяження на підставі Постанови, яка не містить інформації про припинення обтяження № 16755135 щодо об`єкту нерухомого майна.

На думку, відповідача 1, як вбачається з оскаржуваного наказу, державний реєстратор Коваленко Д.В. зобов`язаний був зупинити розгляд заяви, з підстав визначених пунктом 1 частини першої статті 23 Закону, оскільки не подано документ, що підтверджує набуття, зміну або припинення обтяження речових прав па нерухоме майно.

Аналогічні порушення допущені державним реєстратором при розгляді заяви № 37951854.

Вказане вище, стало підставою для висновку про порушення позивачем при проведенні реєстраційних дій за заявами від 15.01.2020 № 37951379 та № 37951854 вимог статей 10, 18, 23, 27 Закону, що є грубим порушенням у сфері державної реєстрації та в свою чергу стало підставою для анулювання доступу до Державного реєстру прав.

Позивач заперечуючи проти порушенням ним вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» зазначає про вчинення реєстраційних дій у повній відповідності до вимог вказаного закону.

Беручи до уваги викладене вище, суд надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частина перша статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що заява про проведення реєстраційних дій, надання інформації з Державного реєстру прав не приймається в разі:

1) відсутності документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг, або внесення відповідної плати не в повному обсязі;

2) невстановлення особи заявника чи обсягу його повноважень на подання відповідної заяви;

3) відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку (у разі державної реєстрації прав на земельну ділянку).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Судом під час розгляду даної справи встановлено, що в провадженні слідчого управління прокуратури Київської області перебувало кримінальне провадження №0000584 від 29.11.2016 за фактом одержання службовими особами органу місцевого самоврядування Київської області неправомірної вигоди у вигляді земельних ділянок за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

30 січня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 накладено арешт на земельні ділянки в межах: Київська область Києво-Святошинський район, с. Дмитрівка, кадастрові номери: :09:005:5176; :09:003:5009; :09:005:5177; :09:004:5472; :09:003:5146; :09:003:5145, що розташовані на території Київської області Києво-Святошинського району, с. Дмитрівка, та на даний час перебувають у спільній частковій власності 1/2 ОСОБА_3 , (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 , (ІПН НОМЕР_3 ), у приватній власності ОСОБА_5 , (ІПН НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 , (ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_5 ), ОСОБА_5 , (ІПН НОМЕР_4 ), ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_6 ).

06 березня 2019 року постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Київської області радником юстиції ОСОБА_8 закрито кримінальне провадження № 0000584 від 29.11.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі вказаної постанови, позивачем вчинено реєстраційної дії щодо припинення обтяження нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровими номерами :09:003:5145 та :09:003:5146.

Судом, з наданої до матеріалів справи, копії постанови про закриття провадження від 06.03.2020 року, встановлено, що питання зняття арешту з земельних ділянок, на які було накладено арешт в рамках проведення досудового слідства, слідчим не вирішувалося.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Натомість, суд звертає увагу на ту обставину, що заявником для припинення обтяження земельних ділянок було надано позивачу постанову слідчого, а не прокурора, а відтак відповідні доводи позивача з цього приводу прийняті до уваги бути не можуть.

Також, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів, які б в силу ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», надавали позивачу право на вчинення реєстраційної дії щодо державної реєстрації обтяжень (припинення).

Отже, вказане вище свідчить про те, що при зверненні заявника з заявою про вчинення державної реєстрації обтяжень, зокрема, його припинення, останнім було подано не повний пакет документів.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що у разі подання заявником заяви про вчинення реєстраційних дій, до якої додано неповний пакет документів, у державного реєстратора виникає обов`язок щодо зупинення реєстрації заявлених реєстраційних дій.

Таким чином, за вказаних вище обставин, суд приходить до переконання, що 15.01.2020 року позивач за результатами розгляду поданих заявником документів, повинен був зупинити розгляд поданої заяви та запропонувати останньому подати відповідний доказ набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, чого вчинено не було.

У той же час щодо правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, суд зазначає наступне.

Приписами пункту 2 частини другої статті 37-1 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав МЮ України у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразового порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань чи встановлення невідповідності державного реєстратора кваліфікаційним вимогам, визначеним законодавство приймає вмотивоване рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

З огляду на наведене правове регулювання суд погоджується, що відповідач 1 має право на те, щоб застосувати такий вид санкції як анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

У той же час, суд звертає увагу, що з аналізу наведених норм Закону № 1952-IV вбачається, що законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати строки його застосування.

Отже, для прийняття рішення відповідно до Закону 1952-IV, підставою для якого є наявність у діях державного реєстратора одноразового грубого чи неодноразового порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Міністерство юстиції України має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, що в свою чергу і є мотивом для прийняття рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

При цьому, суд звертає увагу, що в межах камеральної перевірки відповідач 1 не вимагав від позивача як уповноваженої особи суб`єктів державної реєстрації надати пояснення по суті виявлених порушень, що, на думку суду, у цій ситуації могло б сприяти вирішенню та/чи усуненню виявлених проблем при вчиненні ним реєстраційних дій. Водночас, зі змісту оскарженого наказу, як і відзиву відповідача 1 не зрозуміло чим керувався останній, анульовуючи позивачу доступ до Державного реєстру прав, зокрема які саме порушення вимагали саме такого заходу реагування і чому.

Суд наголошує, що застосування певного виду стягнення, передбаченого статтею 37-1 Закону №1952-ІV повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності, оскільки наслідки негайного виконання рішення про обмеження доступу впливають на професійну діяльність державних реєстраторів, робота яких безпосередньо залежить від можливості мати такий доступ.

Тому, визначаючи вид стягнення, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного наказу вбачається відсутність у ньому інформації про те, що відповідач здійснив дослідження чи перевірку фактів, викладених за результатами проведення камеральної перевірки позивача.

Суд звертає, що відповідачем у оскаржуваному наказі зазначено норми, які було порушено позивачем, втім останній не містить відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, про порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції як анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав, що свідчить про порушення принципу пропорційності.

Також в оскаржуваному наказі не наведено фактів допущення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надано доказів, що такі факти досліджувались при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач не здійснив жодного дослідження неодноразових порушень позивачем у сфері державної реєстрації прав, що стало підставою для прийняття невмотивованого рішення в частинні анулювання доступу до Державного реєстру.

Поряд з цим, суд при вирішенні даної справи бере до уваги надану позивачем Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.07.2020 року № 216632475, згідно якої вбачається, що вчинені позивачем 15.01.2020 року реєстраційні дії не скасовані та станом на час прийняття оскаржуваного наказу та подання даного були чинні.

За встановлених в цій справі обставин, суд приходить до переконання про те, що застосоване відповідачем до позивача стягнення не відповідає принципу обґрунтованості, а крім того і принципу пропорційності.

Суд зазначає, що принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти; якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей; несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш шкідливі засоби.

Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Таким чином, оскаржуваний наказ, в частині анулювання доступу до Державного реєстру не є співрозмірним тим порушенням, які вчинив позивач, з тими санкціями, які були до нього застосовані.

Не врахування відповідачем зазначеного під час прийняття спірного наказу свідчить про порушення останнім критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а саме не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 12 грудня 2019 року № 440/1246/19, від 20 лютого 2020 року у справі № 826/13793/17, від 18 березня 2010 року у справі № 804/4518/17. Підстав для відступу від такої правової позиції під час розгляду даної справи Верховний Суд не бачить.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що норми Закону №1952-ІV та Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містять визначення поняття одноразового грубого порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2020 №2071/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відповідна вимога підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про зобов`язання Міністерство юстиції України та Державне підприємство Національні інформаційні системи" відновити державному реєстратору Чабанівської селищної Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Умови, підстави та процедуру надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (далі - реєстри), уповноваженим особам суб`єктів державної реєстрації, центрів надання адміністративних послуг, утворених відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» (далі - центри надання адміністративних послуг), нотаріусам, їх помічникам, посадовим особам Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державним та приватним виконавцям та іншим особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрах (далі - користувачі) визначає Порядок надання ідентифікаторів доступу до Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 15.12.2015 № 2586/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2015 р. за № 1568/28013.

Пунктом 6 Порядку №2586/5 визначено, що тимчасове блокування та анулювання доступу до реєстрів у випадках, передбачених законом, здійснюється технічним адміністратором реєстрів на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, оформленого відповідно до законодавства.

Адміністратор реєстрів у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу, яке надсилається супровідним листом, невідкладно здійснює тимчасове блокування або анулювання доступу до реєстру відповідного користувача незалежно від того, чи змінено ним категорію користувача (уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації, центру надання адміністративних послуг, нотаріус, його помічник, посадова особа Міністерства юстиції України, його територіальних органів, державний виконавець, приватний виконавець або інша особа, уповноважена відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у реєстрі) на момент надходження відповідного рішення.

Рішення про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, а також блокування доступу до Державного реєстру прав приймається у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 7 статті 37 вказаного Закону передбачено, що технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених підпунктами "г" та "ґ" пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ДП "Національні інформаційні системи" є технічним адміністратором та реалізує приписи наказів МЮУ у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для нього встановлено законодавчо.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що оскільки анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав є наслідком прийняття Міністерством юстиції відповідного наказу, який визнаний судом протиправним, суд приходить до переконання про задоволення вимоги позивача про зобов`язання Міністерство юстиції України та Державне підприємство Національні інформаційні системи" відновити державному реєстратору Чабанівської селищної Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з урахуванням належного способу захисту, шляхом зобов`язання Міністерство юстиції України видати та надати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» наказ про відновлення державному реєстратору Чабанівської селищної Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.06.2020 №2071/5 "Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 ".

3. Зобов`язати Міністерство юстиції України видати та надати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» наказ про відновлення державному реєстратору Чабанівської селищної Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

4. Стягнути з бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко