Справа № 640/30015/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Київ № 640/30015/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до Державної аудиторської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕАНДА І К» про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі також - ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», позивач) до Державної аудиторської служби України (далі також - ДАСУ, відповідач) в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати висновки Державної аудиторської служби України, про результати моніторингу закупівель UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b.

Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року було відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕАНДА І К».

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваних висновків з огляду на те, що на думку позивача, ним не було допущено порушень законодавства про публічні закупівлі, зафіксованих такими висновками ДАСУ.

Окремо позивач зазначає про невмотивованість таких рішень відповідача.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у наданому суду відзиві наголошує на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самих рішень, так і дотримання визначеного законом порядку їх прийняття. Також відповідачем було акцентовано увагу на непорушенні оскаржуваними рішеннями прав, свобод та інтересів позивача, у зв`язку з чим останній, на думку відповідача, позбавлений права на звернення до суду з метою їх оскарження.

Незгода з наведеними відповідачем аргументами була висловлена позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на порталі prozorro.gov.ua було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-06-12-001596-а, предмет закупівлі ДК 021:2015:34220000-5 - Причепи, напівпричепи та пересувні контейнери CPV: 34220000-5, в кількості 3 шт. очікуваною вартістю: 4 958 330, 00 UAH без ПДВ, джерело фінансування закупівлі - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства).

В подальшому, позивачем було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2020-09-18-004191-b, предмет закупівлі ДК 021:2015:45000000-7 - Будівельні роботи та поточний ремонт (реконструкція газопроводу-відводу DN 300 до газорозподільної станції «Межова») очікуваною вартістю: 44 552 904, 17 UAH без ПДВ, джерело фінансування закупівлі - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства).

Поряд з цим, 23 жовтня 2020 року ДАСУ було видано наказ за № 298 про початок моніторингу процедур закупівель, згідно переліку процедур закупівель, щодо яких виявлені ознаки порушень законодавства у сфері публічних закупівель, предметом якого, зокрема, було визначено і вказані вище закупівлі, здійснювані позивачем.

13 листопада 2020 року ДАСУ було опубліковано висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-06-12-001596-а, в якому зазначено, що:

«За результатами аналізу питання повноти відображення інформації в оголошенні про проведення відкритих торгів, установлено порушення вимог пункту 9 частини другої статті 21 Закону…

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері закупівель, керуючись статтями 2 та 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Держаудитслужба зобов`язує здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема, шляхом не допущення таких порушень у подальшому та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів».

Також, 13 листопада 2020 року ДАСУ було опубліковано висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2020-09-18-004191- b, яким встановлено, що:

«За результатами аналізу питання оприлюднення інформації про закупівлю установлено порушення вимог пункту 9 частини другої статті 21 Закону…

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері закупівель, керуючись статтями 2 та 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Держаудитслужба зобов`язує здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема в межах законодавства вжити заходів щодо недопущення таких порушень в подальшому та відповідно до частини восьмої статті 8 Закону протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів».

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Щодо питання порушення у межах спірних правовідносин прав, свобод або ж інтересів позивача, на відсутності обставин чого наполягає відповідач, необхідно зазначити наступне.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес цієї особи, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. При цьому необхідно зазначити, що обов`язковою ознакою порушення права особи є його припинення, зміна або встановлення неможливості реалізації.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 11 статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі», якщо замовник не усунув визначене у висновку порушення, що призвело до невиконання ним вимог, передбачених цим Законом, а також висновок не оскаржено до суду, орган державного фінансового контролю після закінчення строку на оскарження до суду, визначеного у частині десятій цієї статті, за результатами моніторингу вчиняє дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

Водночас, відповідно до статті 44 Закону України «Про публічні закупівлі», за порушення вимог, установлених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Закону, уповноважені особи, службові (посадові) особи замовників, службові (посадові) особи та члени органу оскарження, службові (посадові) особи Уповноваженого органу, службові (посадові) особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, службові (посадові) особи органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (обслуговуючого банку), несуть відповідальність згідно із законами України.

За придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, відповідно до вимог цього Закону, та укладення договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та за порушення вимог цього Закону службові (посадові) особи, уповноважена особа замовника та керівники замовників несуть відповідальність згідно із законами України.

Отже, оскаржувані висновки про результати моніторингу процедури закупівель UA-2020-06-12-001596-а та UA-2020-09-18-004191-b є індивідуально-правовими актами і породжують права та обов`язки для позивача. Зобов`язальний характер оскаржуваних висновків щодо усунення правопорушень свідчить про встановлення цих порушень та про визначення імперативного обов`язкового способу їх усунення, за невиконання якого позивача може бути притягнуто до відповідальності.

Таким чином, на думку суду, оскаржувані рішення безумовно впливають на права та інтереси позивача, а тому ним було вірно обрано спосіб їх захисту шляхом звернення до суду, чим спростовуються протилежні доводи відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі нормативно-правові акти наведені у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель.

Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

За змістом статті 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі», моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

Моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та його виконання.

Так, за результатами моніторингу обох закупівель, ініційованих позивачем, ДАСУ було встановлено, що позивач у відповідних оголошеннях про проведення процедур відкритих торгів не вніс інформацію про умови надання забезпечення тендерних пропозицій, чим порушив вимоги п. 9 ч. 2 статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, відповідно до п. 9 ч. 2 статті 21 Закону України «Про публічні закупівлі», оголошення про проведення відкритих торгів повинно містити інформацію про розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).

Отже вбачається, що оголошення про проведення процедури відкритих торгів повинно містити в собі розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати).

Разом з тим, наявні у справі оголошення про проведення процедури відкритих торгів UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b містять виключно відомості про розмір та вид забезпечення тендерних пропозицій, проте у них відсутні дані про умови такого забезпечення.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11 червня 2020 року № 1082, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 липня 2020 року за № 610/34893, затверджено Порядок розміщення інформації про публічні закупівлі.

Пунктом 3 вказаного Наказу визначено, що розміщення інформації в електронній системі закупівель здійснюється замовником / ЦЗО / учасником / постачальником / органом оскарження / органами державного фінансового контролю шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель, та завантаження відповідних документів через автоматизоване робоче місце замовника / ЦЗО / учасника / постачальника / органу оскарження / органів державного фінансового контролю.

У разі якщо інформація, розміщена в електронній системі закупівель шляхом завантаження документів, містить відомості, що відрізняються від тих, які розміщені шляхом заповнення електронних полів, автентичною вважається інформація, розміщена шляхом заповнення електронних полів.

Оприлюднення інформації на веб-порталі здійснюється електронною системою закупівель автоматично.

Таким чином, заповнення оголошення про проведення процедури відкритих торгів здійснюється електронною системою закупівель автоматично. При формуванні оголошення замовник позбавлений можливості вносити (змінювати, видаляти, додавати) будь-які дані до даного оголошення, оскільки електронна система закупівель - це інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує проведення процедур закупівель, створення, розміщення, оприлюднення та обмін інформацією і документами в електронному вигляді, до складу якої входять веб-портал Уповноваженого органу, авторизовані електронні майданчики, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією та документами.

Позивач наголошує на тому, що під час оголошення процедур закупівель UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b, ним в інформаційно-телекомунікаційній системі «PROZORRO» (за адресою в мережі Інтернет: www.prozorro.gov) заповнювались всі необхідні поля, які передбачені даною системою для проведення процедури закупівлі.

В оголошеннях процедури закупівель UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b передбачалося надання учасниками забезпечення тендерних пропозицій у вигляді банківської гарантії, що і відображено в вказаних оголошеннях, шляхом заповнення відповідних (передбачених, реалізованих) полів у електронній системі закупівель.

Наведене підтверджується і тим, що у наданих до матеріалів справи роздруківках оголошень про проведення процедури відкритих торгів UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b відсутні будь-які незаповнені поля, у тому числі відсутнє таке поле як «умови забезпечення тендерних пропозицій».

Крім того, суд звертає увагу на те, що системний аналіз статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» дає підстави для висновку, що порушенням, за яке замовника може бути притягнуто до відповідальності, є винне діяння такої особи. Відсутність же вини свідчить про відсутність підстав для застосування санкції, яке у даному разі виражається складанні відповідного висновку за результатом моніторингу закупівлі та можливого притягнення замовника в подальшому до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідач заперечуючи проти адміністративного позову не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень та який би свідчив про забезпечення зі сторони Уповноваженого органу з питань закупівель, належного функціонування електронної системи закупівель та наявність технічної можливості (на день оголошення позивачем процедур закупівель UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b) на внесення в оголошення про проведення відкритих торгів інформації про умови надання забезпечення тендерних пропозицій, як того вимагають положення Закону України «Про публічні закупівлі».

На підставі наведеного суд визнає обґрунтованими вказані вище доводи позивача.

Щодо висновків відповідача про порушення позивачем абз. 2 ч. 2 статті 24 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме не зазначення у переліку змін, що вносилися до тендерної документації, які саме зміни були внесені, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 24 Закону України Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що замовник має право з власної ініціативи або у разі усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку органу державного фінансового контролю відповідно до статті 8 цього Закону, або за результатами звернень, або на підставі рішення органу оскарження внести зміни до тендерної документації. У разі внесення змін до тендерної документації строк для подання тендерних пропозицій продовжується замовником в електронній системі закупівель таким чином, щоб з моменту внесення змін до тендерної документації до закінчення кінцевого строку подання тендерних пропозицій залишалося не менше семи днів.

Зміни, що вносяться замовником до тендерної документації, розміщуються та відображаються в електронній системі закупівель у вигляді нової редакції тендерної документації додатково до початкової редакції тендерної документації. Замовник разом із змінами до тендерної документації в окремому документі оприлюднює перелік змін, що вносяться.

Зазначена у цій частині інформація оприлюднюється замовником відповідно до статті 10 цього Закону.

Так, 16 червня 2020 року на засіданні тендерного комітету позивача було затверджено зміни до тендерної документації для процедури закупівлі - відкриті торги по предмету закупівлі «Причепи, напівпричепи та пересувні контейнери (Напівпричіп трал)»

Відповідно, позивачем в інформаційно-телекомунікаційній системі «PROZORRO» було оприлюднено зміни до тендерної документації та в окремому документі оприлюднено перелік змін, що вносяться.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» у переліку змін, що вносяться до тендерної документації, не зазначив внесених змін. Вказаний документ містить лише посилання на нові редакції тендерної документації та додатка 3 до неї, до яких і були внесені відповідні зміни, проте не зазначено, які саме зміни внесені до нової редакції тендерної документації.

З огляду на наведене, суд вважає необґрунтованими вказані доводи позивача.

Водночас, при вирішенні даної справи суд також звертає увагу на наступне.

Зміст оскаржуваного висновку, який є індивідуально-правовим актом та породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

В даному контексті, суд наділений процесуальними повноваженнями встановлювати і оцінювати фактичні обставини справи, перевіряти обґрунтованість вимоги.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

При цьому, на думку суду, зазначивши у висновках необхідність «здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законом порядку, зокрема, шляхом недопущення таких порушень в подальшому та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів», відповідач не конкретизував яких саме заходів має вжити позивач, не визначив у повній мірі спосіб усунення виявлених під час моніторингу порушень, що свідчить про його нечіткість та невизначеність.

Спонукання позивача самостійно визначити на підставі невизначених норм, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, в свою чергу, може призвести до нового можливого порушення позивачем чинного законодавства.

Зазначене є порушенням вимог закону в частині змісту висновків як актів індивідуальної дії.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 160/9513/18 та від 05 березня 2020 року у справі № 640/467/19.

Беручи до уваги наведене вище в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а оскаржувані висновки такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, доходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення не відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям, а тому наявні підстави для визнання їх протиправними та скасування в судовому порядку.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 204, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 44; ) до Державної аудиторської служби України (04070, місто Київ, вулиця Петра Сагайдачного, будинок 4; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕАНДА І К» (58022, місто Чернівці, вулиця Аксенина Василя, будинок 21, квартира 1; ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати висновки Державної аудиторської служби України, прийняті за результатами моніторингу закупівель UA-2020-06-12-001596-а та UА-2020-09-18-004191-b.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної аудиторської служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» понесені останнім судові витрати у розмірі 4 204, 00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк