Справа № 140/16935/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/16935/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії, оформлене у вигляді повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №71706 від 19.08.2020 №1008/2.26 та зобов`язання надати ОСОБА_1 житлову субсидію із 01.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії, оформлене у вигляді повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №71706 від 16.10.2020 №1116/2.26 та зобов`язання надати ОСОБА_1 житлову субсидію із 01.10.2020 за адресою: АДРЕСА_1 .

- стягнення з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради завданої ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 19.08.2020 №1008/2.26 та від 16.10.2020 №1116/2.26 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні субсидії на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення мотивоване тим, що при зверненні із заявами про призначення житлової субсидії, ОСОБА_1 надала недостовірну інформацію щодо перебування члена домогосподарства (її колишнього чоловіка) за кордоном більше 60 днів протягом періоду, за який нараховувались доходи для призначення житлової субсидії.

Позивач вважає таке рішення необґрунтованим і протиправним з огляду на те, що у поданих документах на призначення субсидії вона зазначала, що розлучена із чоловіком у 2010 році, він не є членом її сім`ї чи домогосподарства, спільного господарства вони не ведуть. Хоча ОСОБА_2 і зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак фактично проживає за іншою адресою. Вважає, що перебування її колишнього чоловіка за кордоном більше 60 днів протягом періоду, за який нараховувались доходи для призначення житлової субсидії, не може бути підставою для відмови у наданні їй субсидії, оскільки поданими документами підтверджується, що за визначеною адресою проживає лише ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 розлучена та останній не є членом її сім`ї. Надана інформація є достовірною. Крім того, вказує на те, що рішення комісії є не мотивованим, в ньому не зазначено на підставі яких документів воно прийнято та з яких підстав їй відмовлено в призначенні субсидії.

Посилаючись на Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (далі - Положення №848) вказала, що для призначення субсидії особа подає заяву про призначення житлової субсидії до відповідного органу, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами та довідки про доходи. При цьому, громадянин несе відповідальність виключно за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Таким чином, нормами Положення визначено, що для призначення субсидії особою зазначаються лише відомості про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, які фактично проживають в житловому приміщенні. Обов`язок перевірки правильності зазначення таких відомостей покладається на орган, що призначає субсидію. Будь-яких норм вказаного Положення при подачі документів на призначення субсидії нею порушено не було.

Із урахуванням зазначеного, просить позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов від 30.12.2020 №233/1.37 (а.с.50-52) позовні вимоги заперечив та зазначив, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , 22.07.2020 та 06.10.2020 зверталась через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради з відповідними заявами та деклараціями щодо призначення їй субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. У домогосподарстві ОСОБА_1 разом із заявницею зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , який ніде офіційно не працює та не сплачує єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Працівниками управління було надіслано запит до Державної прикордонної служби України на який на адресу управління надійшла інформація від 11.08.2020 №0.184-21369/0/15-20 про те, що ОСОБА_2 виїхав з території України 30.09.2019 та станом на 09.08.2020 назад до країни не повертався. Сукупно термін перебування за кордоном протягом періоду за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, а саме, з січня по червень 2020 року значно перевищує 60 днів. В даному випадку при зверненні ОСОБА_1 на комісію із відповідними заявами про надання їй субсидії в липні та жовтні 2020 року, недотримано умов, зазначених в абзаці першому пункту 20 Положення №848, згідно яких житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено через перебування члена домогосподарства за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. І жодного документального підтвердження, що ОСОБА_2 був за кордоном у відрядженні, на навчанні чи лікуванні ОСОБА_1 комісії надано не було.

Представник відповідача зазначає, що позивач акцентує увагу на тому, що ОСОБА_2 не є членом її сім`ї, так як шлюб між ними розірваний. Разом з тим, відповідно до п.24 Положення №848 субсидія розраховується не на членів сім`ї, а на всіх осіб домогосподарства, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), навіть не пов`язаних за сімейними ознаками.

Тому, враховуючи вищенаведене, комісією Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради винесено рішення від 18.08.2020 (протокол засідання №15 від 18.08.2020) та від 15.10.2020 (протокол засідання №19 від 15.10.2020) про відмову в призначенні ОСОБА_1 з 01.07.2020 та з 01.10.2020 субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв`язку з відсутністю доходів та несплатою ОСОБА_2 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та перебування члена домогосподарства (її колишнього чоловіка) за кордоном більше 60 днів протягом періоду, за який нараховувались доходи для призначення житлової субсидії, а також у зв`язку з відсутністю інформації про поважні причини перебування за кордоном, а саме: лікування, навчання, службове відрядження.

З урахуванням викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

В поданій до суду 06.01.2021 відповіді на відзив позивач підтримала заявлені в позові вимоги та наголосила, що ОСОБА_2 не є ні членом її сім`ї, ні членом домогосподарства, а відтак його доходи при призначенні субсидії не повинні враховуватися (а.с.59-62).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 262 КАС України.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_3 22.07.2020 через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про призначення субсидії на ЖКП для одного проживаючого.

Рішенням №15, оформленим протоколом Комісії з питань соціального захисту населення та призначення різних видів соціальних допомог і житлових субсидій (далі - Комісія) від 18.08.2020 позивачу було відмовлено в призначені субсидії на ЖКП із 01 липня 2020 року, у зв`язку з відсутністю доходів та несплатою ОСОБА_2 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та перебування члена домогосподарства ( ОСОБА_2 ) за кордоном більше 60 днів протягом періоду, за який нараховувались доходи для призначення житлової субсидії, а також у зв`язку з відсутністю інформації про поважні причини перебування за кордоном, а саме: лікування, навчання, службове відрядження (а.с.18). При цьому, компетентним органом враховано, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 .

06.10.2020 через Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_3 знову звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про призначення субсидії на ЖКП на наступний період для одного проживаючого.

Рішенням Комісії, оформленим протоколом №19 від 15.10.2020 позивачу було відмовлено у призначенні субсидії на ЖКГ з 01.10.2020 у зв`язку із перебуванням її колишнього чоловіка ОСОБА_2 за кордоном сукупно більше ніж 60 днів (а.с.19).

Позивач не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, звернулась із даним позовом до суду та просить зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради надати їй житлову субсидію з 01.06.2020 та з 01.10.2020.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 №432, та в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632, далі - Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках) (пункт 4 Положення).

Пунктом 9 Положення визначено, що призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Згідно з пунктом 20 Положення житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 14 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, зазначених в абзацах другому - четвертому пункту 16 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики) (пункт 20 Положення).

При цьому, як визначено в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 14 цього Положення, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

За наявності умов, зазначених у пункті 14 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпункті 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювана площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку, а також житлових приміщень, якими забезпечено за рахунок державного чи місцевого бюджету осіб з інвалідністю з ураженнями опорно-рухового апарату, які пересуваються на візках) і підпункті 7 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства (пункт 15 Положення).

Як визначено пунктами 24-25 цього ж Положення, житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці першому пункту 20 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці першому пункту 20 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому пункту 24 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності).

Під час прийому документів для призначення житлової субсидії забороняється вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру (пункти 43, 48, 49 Положення).

Житлова субсидія на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива і на оплату житлово-комунальних послуг призначається на календарний рік. При цьому житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг розраховується з місяця звернення за її призначенням до кінця поточного календарного року (пункт 73 Положення).

Як установлено, підставою для прийняття оскарженого рішення були вимоги пункту 20 Положення, а саме: перебування члена домогосподарства або члена сім`ї із складу домогосподарства за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду оскаржувані рішення прийняті відповідачем без врахування зазначених принципів, враховуючи наступне.

Як визначено вищезазначеними нормами Положення №848 особа, яка звертається за призначенням субсидії повинна подати відповідний пакет документів, що і було зроблено позивачем.

При їх подачі ОСОБА_1 повідомлено Управління соцзахисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, що за даною адресою, де вона зареєстрована, проживає і звернулась за призначенням субсидії на ЖКП, зареєстрований також її колишній чоловік, який є співвласником квартири. З чоловіком вони розлучені, і він фактично проживає за іншою адресою, що підтверджується відповідними документами.

Вказані обставини позивачка підтвердила копіями будинкової книги серії А №15062 на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтва про право власності на житло від 11.01.2002, рішення Ковельського міськрайонного суду від 16.08.2010 у справі №2-1462/10, яким розірвано шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 (а.с.12-16).

На підставі інформації, отриманої від Державної прикордонної служби України (лист №0.184-21369/0/15-20 від 11.08.2020) (а.с.54), де зазначено, що ОСОБА_2 виїхав з території України 30.09.2019 та станом на 09.08.2020 назад в країну не повертався, Управління відмовило позивачу у призначенні субсидії, мотивуючи таку відмову тим, що колишній чоловік ОСОБА_2 перебував за кордоном у розрахунковому періоді, за який нараховувались доходи для призначення житлової субсидії, більше 60 днів.

Однак для застосування даного пункту повинні бути наявними певні обставини.

По-перше, у члена домогосподарства чи члена сім`ї особи, яка звернулася за призначенням субсидії повинні бути відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії. Зокрема: за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

У матеріалах справи ОСОБА_1 про призначення субсидії відсутні документальні дані про те, що у ОСОБА_2 відсутні доходи за 2020 рік.

Довідками №670 від 22.07.2020 та №1193 від 02.10.2020, виданими Ремонтним житлово-комунальним підприємством №1, стверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає; вказану обставину підтвердили двоє свідків, що також зафіксовано у вказаних довідках (а.с.34-35).

Окрім того, на переконання суду, наявність в особи сумарного періоду перебування за кордоном більше 60 днів за період, який враховується для призначення субсидії не означає безумовного застосування даного пункту.

В кожному конкретному випадку комісією повинно бути встановлено з якою метою особа там перебувала. До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами. При прийнятті оспорюваних рішень комісією не було з`ясовано з якою метою ОСОБА_2 перебував закордоном, не витребувані відповідні документи, що свідчить про неповне з`ясування фактичних обставин.

Також суд зазначає, що Положенням №848 не визначено поняття члена домогосподарства чи члена сім`ї.

Згідно із частиною другою статті 2 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Враховуючи ту обставину, що позивач розлучена із своїм чоловіком, вони проживають окремо протягом тривалого періоду часу, в них відсутні взаємні права та обов`язки, тому ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача.

Що стосується визначення домогосподарства, то як вже було зазначено судом його визначення в Положенні №848 відсутнє. Якщо застосувати аналогію з іншими нормативними актами, де міститься його визначення, то домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частини, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне домогосподарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути в тих чи інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивач розлучена та фактично не проживає з ОСОБА_2 , не веде з ним спільного господарства, відсутнє спільне витрачання коштів, то за таких обставин останнього не можна вважати членом домогосподарства ОСОБА_1 .

Наявність майнових прав на об`єкт нерухомого майна та факт реєстрації місця проживання у відповідному нерухомому майні не є безумовною обставиною для висновку про те, що така особа є членом домогосподарства позивачки.

У зв`язку із установленими обставинами, суд дійшов висновку про недотриманням відповідачем, зокрема, пунктів 9, 20, 25 Положення №848. Суд звертає увагу, що відповідач не виконав обов`язку щодо урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття оскарженого рішення: не встановив кількість фактично проживаючих членів домогосподарства та, у даному випадку, різницю між фактично проживаючими і зареєстрованими членами домогосподарства.

Також, при прийнятті зазначеного рішення комісією не враховано ту обставину, що позивач є інвалідом 3-ої групи, ніде не працює, а єдиним джерелом її доходу є пенсія по інвалідності, розмір якої з врахуванням вартості комунальних послуг не дає можливості позивачу належним чином сплачувати їх вартість.

Отже, враховуючи зазначене, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу в призначенні субсидії, а відтак рішення комісії, оформлені протоколом №15 від 18.08.2020 (вих. №1008/2.26 від 19.08.2020) та протоколом №19 від 15.10.2020 (вих. №1116/2.26 від 16.10.2020) про відмову у призначенні ОСОБА_1 01.07.2020 та з 01.10.2020 субсидії на оплату житлово-комунальних послуг прийняті всупереч вимогам чинного законодавства, є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 9 цієї ж постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Однак, позивач не навела суду доказів відносно того, у чому саме проявилися моральні та фізичні страждання через невиплату їй житлової субсидії. Не довела суду, що була принижена її честь, гідність, престиж або ділова репутація, або що вона втратив нормальні життєві зв`язки з оточуючими людьми, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн слід відмовити.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги зібрані та досліджені у справі докази у їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправними та скасування рішень Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про відмову у призначенні житлової субсидії, оформлені протоколом №15 від 18.08.2020 та протоколом №19 від 15.10.2020, зобов`язання Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію з 01.07.2020 та з 01.10.2020.

При вирішенні справи, суд також враховує ту обставину, що відповідач з аналогічних підстав, які зазначені у позові, уже відмовляв ОСОБА_1 у призначенні житлової субсидії у попередніх періодах. Однак, рішенням Волинського окружного суду від 03.07.2020 та додатковим рішенням суду від 04.11.2020 визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, оформлене протоколом № 27 від 27.12.2019 , про відмову в призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2019 на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію із 01.10. 2019. Вказані рішення суду набрали законної сили.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 2522,40 грн, що підтверджується квитанцією від 08.12.2020 № (а.с.7).

Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, оформлене протоколом №15 від 18.08.2020, про відмову ОСОБА_1 в призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з 01 липня 2020 року на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, оформлене протоколом №19 від 15.10.2020, про відмову ОСОБА_1 в призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з 01 жовтня 2020 року на домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію із 01 липня 2020 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради призначити ОСОБА_1 житлову субсидію із 01 жовтня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради судовий збір у сумі 1681,60 грн (одну тисячу шістсот вісімдесят одну гривню 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 73, ).

Суддя Т.М. Димарчук