Справа № 460/8800/20
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2021 року м. Рівне №460/8800/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій., -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 31.08.2020 №1700-0702-8/25816, щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, з 07 серпня 2020 року.

В обґрунтування вимог зазначено, що посада, яку позивач займала під час роботи в Комунальному закладі "Рівненська обласна клінічна лікарня", дає їй право на пільгову пенсію згідно зі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2. Повідомлено, що на момент звернення до пенсійного органу позивач досягла 50 років, а її загальний стаж складав 34 роки 11 місяців 18 днів, страховий стаж роботи за Списком № 2 - 13 років 18 днів. Вказано, що позивач мала необхідний для призначення пенсії стаж роботи зі шкідливими та важкими умовами праці і загальний трудовий стаж та вік, а тому відмова відповідача у призначенні їй пенсії з посиланням на не досягнення необхідного пенсійного віку для призначення пенсії за Списком №2 є протиправною. З огляду на наведене, просила позов задовольнити.

Ухвалою від 07.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.45).

06.01.2020 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на момент звернення за призначенням пенсії позивач досягла віку 50 років, що є недостатнім для призначення пенсії, виходячи з вимог п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звертає увагу суду, що норми ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є чинним, неконституційним не визнавалися, а відтак відповідач діє лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

14.01.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якому позивач наголосила, що на час звернення з заявою про призначення пенсії досягла необхідного пенсійного віку, мала стаж роботи за Списком №2 більше 10 років та загальний страховий стаж - більше 20 років, а тому підстав для відмови їй у призначенні пенсії у відповідача не було.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 15.08.2003 працювала в Комунальному закладі "Рівненська обласна клінічна лікарня" на посаді молодшої медичної сестри палатної опікового відділення, з 01.02.2013 по 29.04.2020 - на посаді молодшої медичної сестри палатної блоку інтенсивної терапії опікового відділення, що підтверджується записами трудової книжки позивача (а.с.17-18).

07.08.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 (а.с.23).

Листом від 31.08.2020 №1700-0702-8/25816 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп.2 п.2 та п.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зазначивши, що позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 враховуючи положення ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки звернення за призначенням пенсії здійснено раніше до досягнення пенсійного віку. Також пенсійний орган вказав, що відповідно до документів доданих до заяви, та у разі відсутності змін у законодавстві, позивач матиме право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 з врахуванням наявного пільгового стажу за Списком №2 (13 років 18 днів) після досягнення 55 років (а.с.7).

16.09.2020, не погоджуючись з вказаними вище висновками пенсійного органу, позивач звернулася до відповідача із заявою про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та про повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.9-10).

16.10.2020 листом за №8348-8012/Д-03/8-1700/20 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомив позивачу, що їй правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позаяк позивач не досягла необхідного пенсійного віку. Вказано, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 14.08.2020 не суперечить чинному пенсійному законодавству, а позивач набуде права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 по досягненню віку 55 років.

Вважаючи, що з 07.08.2020 має право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернулась до суду з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За правилами ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV ) законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015, віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону №1058-IV (станом на 01.04.2015) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, після набуття чинності нормами Закону №1058-IV правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 (далі - Закон №2148-VIII), яким текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом №2148-VIII у новій редакції викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV (у редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII у редакції Закону №213-VIII та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (у редакції Закону №2148-VIII).

Правила згаданих законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Рішення).

Пунктом 1 резолютивної частини цього Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» .

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини названого судового рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

Таким чином, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п."б" ст.13 Закону №1788-XII, у редакції до внесення змін Законом №213-VIII , та п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за п."б" ст.13 Закону №1788-XII, у редакції до внесення змін Законом №213-VIII, та 55 років за п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи положення ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Станом на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, її вік становив 50 років (а.с.13).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок №637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Як свідчать записи трудової книжки позивача (а.с.17-18), остання з 15.08.2003 працювала в КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" на посаді молодшої медичної сестри палатної опікового відділення, з 01.02.2013 по 29.04.2020 - на посаді молодшої медичної сестри палатної блоку інтенсивної терапії опікового відділення.

Згідно з довідкою КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради від 03.08.2020 №1621/01-15/20 ОСОБА_1 дійсно з 15.08.2003 працювала в КП "Рівненська обласна клінічна лікарня" на посаді молодшої медичної сестри палатної опікового відділення, з 01.02.2013 по 29.04.2020 - на посаді молодшої медичної сестри палатної блоку інтенсивної терапії опікового відділення, постійно та безпосередньо обслуговувала хворих з опіками повний робочий день. По результатах атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с.38).

Вказана обставина також не заперечується відповідачем у відзиві на позов та рішеннях, за результатами розгляду заяв позивача про призначення пенсії.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу остання досягла необхідного пенсійного віку (50 років) та мала необхідний страховий стаж (34 роки 11 місяців 18 днів) і пільговий стаж за Списком №2 (13 років 18 днів), а отже жодних правових підстав не призначати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідача не було.

При цьому, доводи відповідача про відсутність права позивача на призначення пенсії за віком, у зв`язку з тим, що вона не досягла 55-річного віку, суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству.

Так, Конституційний Суд України у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Конституційний Суд України визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Обрані пенсійним фондом у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного і того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивача).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що позивач, зокрема, після досягнення 50 років, має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені відмовою ГУ ПФУ в Рівненській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, викладеною у листі №1700-0702-8/25816 від 31.08.2020. Така відмова є необґрунтованою, такою, що не відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача ГУ ПФУ в в Рівненській області слід зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Визначаючи дату, з якої слід призначити позивачу пенсію, суд враховує, що відповідно до положень ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Відповідно п.1 ч.1 до ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії 07.08.2020, тобто звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (29.10.2019).

За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення, тобто з 07.08.2020.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування власної позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Суд пам`ятає, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України сплачений при поданні позовної заяви судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, викладену у листі від 31.08.2020 №1700-0702-8/25816.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, з 07 серпня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 09 лютого 2021 року.

Суддя Н.С. Гудима