Справа № 480/5565/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р.Справа № 480/5565/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Панасенка Б.А.,

представника відповідача Кошеленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.09.20 року по справі № 480/5565/19

за позовом Головного територіального управління юстиції у Сумській області

до Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ()

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року позивач, Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу (), в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 12 грудня 2019 року про застосування до Головного територіального управління юстиції у Сумській області штрафу у розмірі 24 724 ( двадцять чотири тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 50 коп.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 12 грудня 2019 року про застосування до Головного територіального управління юстиції у Сумській області штрафу у розмірі 510 ( п"ятсот десять) грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необгрунтованими, протиправними та таким, що порушкють права та інтереси позивача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року адміністративний позов Головного територіальне управління юстиції у Сумській області до Головного управління ДПС у Сумській області області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 12 грудня 2019 року про застосування до Головного територіального управління юстиції у Сумській області штрафу у розмірі 24 724 ( двадцять чотири тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 50 коп.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області № від 12 грудня 2019 року про застосування до Головного територіального управління юстиції у Сумській області штрафу у розмірі 510 ( п`ятсот десять) грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідача в апеляціній скарзі зазначає, що відповідно до ст.11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідач зауважує, що перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Крім того, відповідач зазначає, що не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція. Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувана (підписувачів) електронного документа та автора квитанції). На другу квитанцію накладається електронна печатка відповідного контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник другої квитанції зберігається в контролюючому органі. У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції (п. 11 14 Порядку №557).

Відповідач вважає, що виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, встановлено, що під час використання електронного документообігу, електронний документ вважається одержаним адресатом саме з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

На думку відповідача, судом першої інстанції не взято до уваги ці твердження відповідача, твердження свідка, а також факт того, що позивач не надав ані на перевірку, ані до суду жодних підтверджень щодо направлення на реєстрацію податкової накладної.

Позивач не скоритсався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Сумській області 08.11.2019 року голові ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Сумській області Данильченко І.М. вручено запит щодо надання пояснень та документів стосовно роботи підрозділу державної виконавчої служби при безоплатній передачі конфіскованого акцизного майна. Проте, позивачем надано відмову в наданні запитуваних документів та повідомлено, що вимога Головного управління ДПС у Сумській виходить за межі повноважень Головного управління ДПС у Сумській області та є втручанням у роботу державної виконавчої служби.

У період часу з 06.11.2019 по 14.11.2019 Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Головного територіального управління юстиції у Сумській області з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 05.11.2019, дотримання сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 05.11.2019. За результатами перевірки 21.11.2019 контролюючим органом складений акт № 263/18-28-05-05-20/34933040/25, а 12.12.2019 року прийняті податкові повідомлення-рішення № про застосування до Головного територіального управління юстиції у Сумській області штрафу у розмірі 50% за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 та пунктом 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України на суму 24724,50 грн., та податкове повідомлення-рішення № в частині застосування штрафу у сумі 510 грн. за відмову посадової особи від надання документів на запит контролюючого органу під час проведення перевірки. ( а.с. 25-72, 88,89).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.121.1. ст.121 Податкового кодексу незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Відповідно до пп. 20.1.4 та пп. 20.1.6 Кодексу контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.2. Податкового кодексу визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пункт 85.2. ст.85 Податкового кодексу зобов`язкує платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Пункт 85.4. передбачає, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис ( п.85.6 ст.85 Кодексу).

Так, у акті перевірки відповідач зазначає, що податкова декларація Головного територіального управління юстиції у Сумській області з ПДВ за січень 2017 року на суму 49449 грн. не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних і не надано жодного підтвердження, що податкова накладна від 31.01.2017 року направлялася до ДФС для її реєстрації. Зазначені обставини тягнуть відповідальність, передбачену п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, з такими висновками відповідача не погоджується, та зазначає, що відповідно до пункту 109.1 Кодексу податковим правопорушенням є протиправні діяння (дії або бездіяльність), які призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених ПК або іншим законодавством.

Відповідно до статті 201 Кодексу, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що платником податків у січні 2017 року було сформовано податкову накладну з включенням суми 49,4 тис. грн. ПДВ.

За допомогою програмного забезпечення М.Е.Dос податкову накладну було направлено до серверу контролюючого органу, проте, квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної Головному територіальному управлінню юстиції надіслано не було.

Також позивачем сформовано податкову звітність, яка включала у себе податкову декларацію з включенням суми 49,4 тис. грн. ПДВ, Додаток 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)», Реєстр виданих та отриманих податкових накладних.

Після виявлення в ході перевірки порушення, на звернення позивача щодо роботи програмного забезпечення М.Е.Dос розробник програмного забезпечення повідомив про направлення позивачем електронного документу до серверу контролюючого органу, проте сервером документ не було опрацьовано та прийнято документ ( а.с.206, 207).

Таким чином, колегія суддів вважає, що неналежне виконання вимог податкового законодавства про своєчасну реєстрацію платником податку відбулося за відсутності вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, що виключає можливість притягнення позивача до юридичної відповідальності у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до акту перевірки.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 08.11.2019 голові ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Сумській області Данильченко І.М. відповідачем вручений запит щодо надання пояснень та документів стосовно роботи підрозділу державної виконавчої служби при безоплатній передачі конфіскованого акцизного майна. Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області 11.11.2019 надано пояснення стосовно відмови в наданні запитуваних документів. 12.11.2019 ГУ ДПС у Сумській області складено акт відмови посадової особи від надання документів на запит контролюючого органу під час проведення перевірки. Ці обставини стали підставою для застосування штрафу у сумі 510 грн. за відмову посадової особи від надання документів на запит контролюючого органу під час проведення перевірки ( а.с. 185,186, 187-188).

Аналізуючи наведені норми права, колегія судідв доходить висновку, що контролюючий орган має право вимагати від платника податків первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи

Проте, матеріали виконавчого провадження, до даного переліку не відносяться, адже вони є результатом завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів та регулюються спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

Зі змісту запиту вбачається, що відповідач просив надати копії первинних документів та пояснення щодо роботи підрозділу державної виконавчої служби з конфіскованими акцизними товарами, а саме документи, які підтверджують передачу конфіскованого майна від суб`єктів господарювання, в т.ч. від митниць ДФС до підрозділу державної виконавчої служби, прийняті рішення про безоплатну передачу, акти прийняття-передачі конфіскованого майна, інші документи, які мають відношення до зазначеного питання. При цьому п.3.1.3 акту перевірки встановлено, що позивач не платник акцизного податку. ( а.с.185)

11.11.2019 позивачем надані розгорнуті пояснення щодо роботи підрозділу державної виконавчої служби з конфіскованими акцизними товарами, проте в частині надання копій документів повідомлено про неможливість виконання запиту, оскільки запитувані документи є частиною відповідних виконавчих проваджень, доступ до яких мають лише державний виконавець та сторони виконавчого провадження.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тільки сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії тощо. Сторонами ж виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів виконавчого провадження, крім випадків, передбачених законом.

Зазначена заборона не поширюється на випадки проведення перевірок органів державної виконавчої служби та діяльності приватних виконавців, а також проведення перевірок законності виконавчого провадження в порядку, визначеному Міністерством юстиції України. (стаття 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» сстему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Статтею 12 цього Закону визначено, що контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Проведення перевірок органів державної виконавчої служби та діяльності приватних виконавців регулюється Порядком проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5.

Проведення перевірок законності виконавчого провадження регулюється Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Іншого порядку витребовування матеріалів виконавчого провадження органами Міністерства юстиції України не встановлено, відтак позивач не наділений повноваженнями витребовувати матеріали виконавчого провадження з державної виконавчої служби в ході перевірки його податковим органом. Так само і у податкової служби відсутні такі повноваження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 12 грудня 2019 року та № від 12 грудня 2019 року суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі № 480/5565/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі № 480/5565/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 18.02.2021 року