Справа № 490/5523/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 490/5523/20

Головуючий в І інстанції: Гуденко О.А.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

(у зв`язку із неявкою у судове засідання сторін,

справа розглядається в порядку п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

02.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Загороднюк О.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ЕАМ № 3022305 від 23.08.2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.; стягнути в рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та зазначає, що 23.08.2020 року він дійсно рухався на своєму автомобілі Mazda 6 по автодорозі Одеса Мелітополь Новоазовськ. В попутному напрямку їхав мікроавтобус білого кольору марки якого він не пам`ятає. Переконавшись в тому, що за ним не їде жодний транспортний засіб, а водій вказаного транспортного засобу не подав сигналу про намір повороту ліворуч, зустрічна смуга була вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, та він зможе, не створюючи перешкод водію мікроавтобусу повернутися на займану смугу, позивач здійснив обгін вказаного транспортного засобу після чого, через деякий час, був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції права, які передбачені ст. 268 КУпАП позивачу не роз`яснили. Також поліцейський не дотримався вимог ст. 280 КУпАП та не з`ясував належним чином у спосіб передбачений законом всіх необхідним обставин, внаслідок чого незаконно та безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, працівниками поліції було порушено вимоги ч. 1 ст. 279 КУпАП згідно якої розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представника посадової особи, яка розглядає дану справу.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 10 грудня 2020 року та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд не зазначив жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що на ділянці дороги, де позивач здійснив обгін наявні чинники, наведені в п. 14.6 «г» ПДР.

Також зазначає, що з відеозапису наданого відповідачем, як доказу скоєння ОСОБА_1 правопорушення, не вбачається, що на зазначеній ділянці дороги наявні будь-які дорожні знаки, які вказують на обмежену оглядовість чи заборону обгону, або придорожні інженерні споруди, насадження, інші об`єкти та транспортні засоби, які б обмежували оглядовість.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.08.2020 року у п. Зайчевське дорога М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 149 км., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін іншого транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю, чим порушив п. 14.6 г ПДР України. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з переглянутого в судовому засіданні відео, наданого суду представником відповідача разом з відзивом, вбачається, що позивач дійсно скоїв вищезазначене правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.14.6 «г» ПДР України обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року по справі №1-11/2015 визначено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем до відзиву на позов надано диск із відеозаписом з нагрудного відео реєстратора інспектора.

Колегія суддів дослідила вказаний відеозапис та зазначає наступне.

Із відеозапису № дійсно вбачається, що на 00:15 хв, позивач здійснив обгін іншого транспортного засобу білого кольору. При цьому, починаючи з 00:16 (моменту початку переслідування працівниками поліції транспортного засобу позивача) та по момент зупинки транспортного засобу позивача, колегія суддів не вбачає ділянки з обмежено оглядовістю в розумінні п. 14,6 «г» ПДР України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не може вважати відеозапис № належним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Отже, за відсутності в матеріалах справи будь яких інших доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України (крім складеної відповідачем постанови), колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не дотримано вимоги вище вказаних положень щодо доказування правомірності свого рішення та відповідно не доведено належними доказами правомірності прийнятої постанови серії ЕАВ №3022305 від 23.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КпАП України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, у зв`язку з чим, судове рішення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено 439,40 грн. судового збору (квитанція від 02.09.2020р.) та при поданні апеляційної скарги сплачено 630,60 грн. судового збору (квитанція від 30.12.2020р.).

А відтак, з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1051,00 грн. судового збору.

Також позивачем у поданому позові та апеляційній скарзі заявлено клопотання про стягнення з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7000 грн., 4000 грн. понесених на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, 3000 грн. понесених на стадії апеляційного розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень ст.134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Згідно ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру заявлених до стягнення з відповідача судових витрат ОСОБА_1 надав до матеріалів справи: акт №1 виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордеру №2 від 02.09.2020 року на суму 4000,00 грн. в суді першої інстанції та акт №2 виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 29.12.2020 року на суму 3000,00 грн.

При цьому, колегія суддів враховує у ч.5 ст.134 КАС України закріплено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Зокрема, вказаною нормою визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданого адміністративного позову та апеляційної скарги, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом обсяг послуг (підготовлених матеріалів) з їх вартістю (7 000, 00 грн.), складністю справи, затраченим ним часом на надання таких послуг. Також, колегія суддів вважає, що підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі на стадії розгляду справи в суді першої інстанції є сума 1000 грн. та на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції є сума 500 грн., яка і підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 286, 311, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Загороднюк О.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія ЕАМ № 3022305 від 23.08.2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Новозаводська, 1-Б/1, м.Миколаїв, 54056) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 1051,00 (одну тисячу п`ятдесят одну гривню) грн. судового збору та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 лютого 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук