Справа № 0940/1930/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

15 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 0940/1930/18 пров. № А/857/15187/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року (судді Шумей М.В. ухвалене в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №0940/1930/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10.10.2018,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.10.2018 звернувся в суд з позовом до Головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича в якому просить визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою від 10.10.2018 № 6022 складений головним фахівцем сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатирем Тарасом Івановичем.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року задоволено позов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Приватне підприємство «Прогрес-Буд ІФ» подало апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2019 року апеляційну скаргу Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» було задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2019 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10 жовтня 2018 року направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд ухвалою від 15.12.2020 справу №0940/1930/18 прийняв до свого провадження для розгляду та призначив її розгляд в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставин, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. При цьому, на відміну від частини 1 статті 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення частини 1 статті 293 КАС України крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

На переконання суду, рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Суд апеляційної інстанції з врахуванням висновків постанови Верховного Суду від 26 листопада 2020 року встановив, що оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права та обов`язки Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ», а виключно надавалася оцінка правомірності індивідуального акту, а саме припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою від 10.10.2018 № 6022 складеного головним фахівцем сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатирем Тарасом Івановичем щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою позивачем та усунення порушень.

Апелянтом не надано доказів, які б підтверджували порушення оскаржуваним рішенням його прав та інтересів та не вказано, яким чином скасування оскаржуваного рішення відновить його порушені права та інтереси (якщо такі мали місце).

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

У даній справі колегія суддів вважає з врахуванням позиції Верховного Суду, що рішення суду першої інстанції стосується прав та обов`язків вичерпного кола осіб - ОСОБА_1 та Головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича, а відтак, на думку суду апеляційної інстанції, не може свідчити про порушення охоронюваних законом прав та інтересів Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ», яке судом першої інстанції до участі у справі не залучалось, а навпаки ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року у задоволенні заяви Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» про залучення його в якості третьої особи до участі у справі № 0940/1930/18 було відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у залученні в якості третьої особи Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» суд виходив з того, що не виявлено обставин, за яких рішення у даній справі може вплинути на права, інтереси або обов`язки ПП «Прогрес-Буд ІФ», оскільки як зазначив сам заявник «незаконне» встановлення ОСОБА_1 в жовтні 2018 року огорожі та брами, перешкоджало саме жителям будинку, який зданий в експлуатацію та право власності на житло зареєстровано за дольовиками, зайти у їх власне житло та господарські споруду, не вказує на можливість впливу рішення суду у справі на права цієї юридичної особи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно частини 2 статті 305 КАС України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на встановлену вище відсутність у ПП «Прогрес-Буд ІФ» права на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, суд приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 248, 305, 311, 315, 322, 325 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Прогрес-Буд ІФ» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 у справі №0940/1930/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного фахівця сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради Локатиря Тараса Ігоровича про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою за № 6022 від 10.10.2018 - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль