Справа № 580/5532/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року справа № 580/5532/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у знятті арешту з коштів на рахунку № НОМЕР_1 (картка для виплати пенсії № НОМЕР_2 );

- зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 (картка для виплати пенсії № НОМЕР_2 ) відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанов про арешт коштів боржника від 04.05.2020р. та від 15.06.2020р. по зведеному виконавчому провадженню №616815553, що перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київ).

17.12.2020р. Черкаським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про повернення позовної заяви у справі №580/5532/20.

13.01.2021р. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду скасовано ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 10.12.2020р. та направлено дану справу для продовження розгляду до суду першої інстранції.

21.01.2021р. адміністративна справа №580/5532/20 надійшла з Шостого апеляційного адміністративного суду до Черкаського окружного адміністративного суду та передана для розгляду судді Білоноженко М.А.

В обгрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що постановами про арешт коштів боржника від 04.05.2020 р. у виконавчому провадженні №57830059 та від 15.06.2020 у виконавчому провадженні №3128743 винесені головним державним виконавцем відповідача - ОСОБА_2 , накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках позивача в установі банку, в результаті чого відбулось накладення арешту (блокування) на пенсійний рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач звертає увагу, що даний рахунок є пенсійним, що підтверджується довідкою банку та заявою про виплату пенсії або грошової допомоги та зазначає, що на даний час він не маю можливості отримувати свою пенсію для власного існування та утримання родини. Зазначено, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.02.2021р.

17.02.2021р. до суду надійшов відзив на позов від відповідача, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши при цьому, що законом не встановлено заборони чи будь-якого обмеження щодо накладення арешту на заробітну чи пенсійну картку боржника. Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Надані документи з банку не місять підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України. Посилання позивача на довідки які видані банком, як на підтвердження того, що рахунки мають спеціальний статус є безпідставними, оскільки з даних повідомлень вбачається, що на відкриті боржником рахунки, окрім зарахування пенсії, заробітної плати, соціальних виплат може бути зарахована будь-яка інша виплата (переказ). З огляду па викладене у державного виконавця відсутні передбачені ст. 59 Закону підстави для зняття арешту з коштів боржника в межах виконавчого провадження.

17.02.2021р. до суду від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Частиною 9 статті 205 КАС України, встановлено, що у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі зазначеного, беручи до уваги подання усіма учасниками справи заяв про розгляд справи за їх відсутності та з урахуванням достатності в матеріалах справи належних доказів для вирішення справи та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження №616815553.

До складу вищевказаного виконавчого провадження входять:

- ВП №57830059 з примусового виконання постанови №0426/20500/18 від 21.11.2018р. Волинської митниці про стягнення з позивача на користь держави штрафу в сумі 8500 грн.;

- ВП №3128743 з примусового виконання виконавчого листа №2-93-1 від 17.03.2003 Святошинського р/с м. Києва про стягнення з позивача на користь АППБ «Аваль» боргу в сумі 197370,21 грн.

Постановами старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ухвалено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника:

- від 16.01.2019р. (ВП №3128743) та від 19.05.2019р. (ВП №57830059), згідно яких постановлено здійснювати відрахування із доходів позивача на користь стягувача у розмірі 20% на погашення боргу.

Постановами головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренко Я.В. ухвалено постанови про арешт коштів боржника:

- від 04.05.2020р. та від 15.06.2020 р. у виконавчому провадженні №3128743.

Вказаними постановами накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику», у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження на суму 222173,04 грн. (у постанові від 04.05.2020р.) та на суму 217314,53 грн. (у постанові від 15.06.2020р.).

06.07.2020р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив скасувати постанову про арешт коштів ВП № 57830059 в частині накладення арешту на кошти, що надходять від Пенсійного фонду України, як пенсія, на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач листом від 07.08.2020р. №58376 повідомив позивача про підстави зняття виконавцем арешту з майна встановлених ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" та зазначив, що станом на 26.06.2020 у посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні повноваження для зняття арешту з майна та коштів позивача та повідомлено, що у відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у знятті арешту з коштів на рахунку № НОМЕР_1 (картка для виплати пенсії № НОМЕР_2 ), позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною ст.5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин 1-4 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Приписами частин 1, 2 ст.56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Суд врахував, що законодавцем окремо у розділі IX Закону №1404-VIII визначено порядок звернення стягнення звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так, приписами частин 1, 3 ст.68 Закону №1404-VIII визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 ст.69 Закону №1404-VIII встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Розмір відрахувань, зокрема, із пенсії встановлений статтею 70 Закону №1404-VIII .

Так, відповідно до абз.4 ч.2 ст.70 Закону №1404-VIII з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже, Законом №1404-VIII визначено окремий порядок здійснення відрахувань з пенсійних виплат, встановлено відповідні заборони у відсотковому визначенні для таких стягнень.

Як встановлено вище судом, постановами старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ухвалено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.01.2019р. (ВП №3128743) та від 19.05.2019р. (ВП №57830059), згідно яких постановлено здійснювати відрахування із доходів позивача на користь стягувача у розмірі 20% на погашення боргу.

Таким чином, з пенсійних виплат позивача вже здійснюється відрахування на користь стягувача у розмірі 20% на погашення боргу.

Суд врахував, що відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30.06.2020р. №EKVMV8KMES5AM3IA на рахунок НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) позивач отримує пенсійні виплати.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Суд врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо скасування арешту коштів пенсійних виплат, викладені у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №340/3042/19, які обов`язкові для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Верховний Суд у вказаному рішення зазначив, що враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом №1404-VIII, та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону №1404-VIII.

На підставі абз.2 ч.2 ст.59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Крім того, відповідно до п.1 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом є підставою для зняття арешту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у знятті арешту з рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), на який позивач отримує пенсійні виплати.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 дійшла висновку про наявність підстав для зняття арешту з рахунку боржника на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у знятті арешту з коштів на рахунку на які позивач отримує пенсійні виплати та як наслідок про обгрунтованість позовних вимог про зобов`язання відповідача зняти арешт з вказаного рахунку позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних дій щодо відмови у знятті арешту, з огляду на що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору, відсутні, оскільки позивач звільнена від його сплати на підставі положень ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) у знятті арешту з коштів на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" (картка для виплати пенсії № НОМЕР_2 ).

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18018, м. Черкаси, проспект Хіміків, буд.50, код ЄДРПОУ - 36157425) зняти арешт з коштів на рахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) НОМЕР_1 в АТ КБ "ПриватБанк" (картка для виплати пенсії № НОМЕР_2 ), який накладений на підставі постанов про арешт коштів боржника від 04.05.2020р. та від 15.06.2020р. у зведеному виконавчому провадженню №616815553.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя М.А. Білоноженко