Справа № 160/3033/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/3033/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року (суддя у 1 інстанції Юрков Е.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, третя особа: Виконком Центрально-Міської районної у м.Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо відмови розглянути у встановленому нормативними актами порядку заяву про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 , громадянки Республіки Азербайджан. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2020 року про надання дозволу на імміграцію у встановленому нормативними актами порядку та прийняти відповідне рішення по суті заяви. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати в сумі 840,80 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 про вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі відмволено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати спірну ухвалу та ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 8000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів сплати понесених витрат на правничу допомогу, в той час як суду було надано акт розрахунків, в якому зазначено яку саме допомогу надав адвокат, скільки годин було витрачено на таке та скільки це коштує. Зазначено, що відсутність доказів фактичної сплати коштів не є підставою для відмови у задоволені заяви у відповідній частині, оскільки ці кошти не були сплачені через брак коштів у позивача, яка самостійно виховує малолітню дитину.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволені поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїнисправа розглянута в порядку письмового провадження.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що професійну правничу допомогу позивачу було здійснено за договором про надання правничої допомоги № 394 від 25.10.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Якименко Сергієм Георгійовичем.

Предметом договору є надання правової допомоги з захисту порушених прав у тому числі правова допомога учаснику судового провадження (у тому числі по справі № 216/3821/19), інша правова допомога у захисті прав, гарантованих Євроконвенцією.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 394 від 25.10.2019 року, акт розрахунку від 06.07.2020 року на суму 7450 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що понесені витрати перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у даній справі; не надано розрахунку опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, акт виконаних робіт, який би підтвердив виконання адвокатом своїх обов`язків щодо надання правничої допомоги у справі №160/3033/20.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3статті 132 Кодексу адміністративного судочинства Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства Українипередбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини 3статті 134 Кодексу адміністративного судочинства Українидля цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що з наданих документів неможливо вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано акт виконаних робіт, який би підтвердив виконання адвокатом своїх обов`язків щодо надання правничої допомоги у справі №160/3033/20.

Аналогічна правова позиція Верховним Судом викладена в постановах від 08.05.2018 у справі №810/2823/17, від 15.05.2018 у справі №821/1594/17, від 22.05.2018 у справі №826/8107/16, від 24.01.2019 у справі №716/155/17 та від 22.04.2019 у справі №806/2143/18.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відсутність документів на підтвердження фактичного виконання адвокатських послуг, а саме акту виконаних робіт, який би підтвердив виконання адвокатом своїх обов`язків щодо надання правничої допомоги у цій справі, є підставою для відмови у відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями241-245,250,315,316,321,322,327,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров