Справа № 400/3326/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3326/20

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління ПФУ в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просив визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби Миколаївської області щодо не виготовлення та ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року для здійснення перерахунку з 01.04.2019 року; зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області підготувати та надати до Головного управління ПФУ в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року у відповідності з постановою КМУ від 30.08.2017 № 704, для перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 р. на підставі ст. 43, 8, 10 та 63 Закону України № 2262, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та премії; зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області провести з 01.04.2019 р. перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки станом на 05.03.2019 про розмір грошового забезпечення наданої Головним управлінням ДПС у Миколаївській області.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії. Зобов`язано Головне управління ДФС у Миколаївській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 р. перерахунку основного розміру його пенсії. 4. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Головне управління ДФС у Миколаївській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2021 року та від 15.02.2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду.

15.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про забезпечення позову, шляхом заборони Головному управлінню ДФС у Миколаївській області вчиняти певні дії (знищення, передача) з наказами про преміювання та виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень за березень 2019 року, з іншими документами, які необхідні для визначення середніх розмірів премії та надбавки за службу в умовах режимних обмежень, що фактично виплачені за березень 2019 року, за посадою старший оперуповноважений оперативного відділення або відповідною посадою (посадами).

В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначається, що станом на 08.02.2021 року, ГУ ДФС у Миколаївській області, згідно відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває в стані припинення з 06.08.2019 року. 28 січня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про бюро економічної безпеки України», який станом на 08.02.2021 року готується на підпис. Заявник зазначає, що з тексту проекту Закону України «Про бюро економічної безпеки України» вбачається що Бюро створюється як правоохоронний орган, що розслідуватиме кримінальні порушення в економіці. Кабінету Міністрів України протягом одного місяця з дня початку діяльності Бюро економічної безпеки України доручено забезпечити повідомлення Державною фіскальною службою України працівників податкової міліції у визначеному законом порядку. Бюро не є правонаступником податкової міліції.

На підставі вищезазначеного, заявник вважає, що існує досить висока ймовірність того факту, що відповідачі, під час ліквідації структурного підрозділу податкової міліції знищать накази про преміювання та виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень. Заявник зазначає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Подана заява про забезпечення позову розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, дійшла наступних висновків.

Згідно вимог ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У відповідності до положень ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Колегія суддів зазначає, що підстави забезпечення позову оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям статті 150 КАС України при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Наведені заявником обставини, на думку колегії суддів, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним позивачем шляхом, оскільки матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до набрання рішення в адміністративній справі законної сили, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Доводи заявника про існування ймовірність того факту, що відповідачі, під час ліквідації структурного підрозділу податкової міліції знищать накази про преміювання та виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Заявником в заяві про вжиття заходів забезпечення позову не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які викладені у ст.ст. 150, 151 КАС України.

Позивач не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В свою чергу, Постановою КМУ від 19 червня 2019 р. № 537 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1 до постанови.

Частиною 2 Постанови КМУ №537 реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Частиною 3 Постанови КМУ №537 установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 4 Постанови КМУ №537 визначено, що територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Колегією суддів встановлено, що згідно Постанови КМУ від 19 червня 2019 р. №537 утворено Головне управління ДПС у Миколаївській області до якого приєднано Головне управління ДФС у Миколаївській області. Також, встановлено, що Головне управління ДПС у Миколаївській області є правонаступниками майна, прав та обов`язків Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Крім того, колегія суддів зазначає, що до заяви про забезпечення позову позивачем не надано жодних доказів, які б дали можливість суду встановити наявність чи відсутність обставин, які б вказували на очевидні ознаки протиправності дій відповідача а саме знищення наказів про преміювання та виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Сама лише ймовірність, на думку заявника, знищення відповідачем, під час ліквідації структурного підрозділу податкової міліції наказів про преміювання та виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, в матеріалах справи станом на час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, позивача не надав доказів очевидної протиправності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень та не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у справі у разі залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Слід зазначити, що згідно ст. 14 КАС України рішення суду, яке набуло законної сили є обов`язковим до виконання. Невиконання рішення суду тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Таким чином у разі залишення бе змін рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, яке прийняте на користь позивача то таке рішення відпвідно до ст.14 КАС України має бути виконане після набуття ним законної сили.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що заявлена заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Частина 3 статті 328 КАС України встановлює, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, водночас не передбачено можливості оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 243, 248, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець