Справа № 480/7266/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Справа №480/7266/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7266/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Управління поліції охорони в Сумській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, визнання дій протиправними та дискримінаційними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області та до Управління поліції охорони в Сумській області та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог остаточно просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) ГУНП в Сумській області щодо не вирішення питань викладених у скарзі № 409 від 21.07.2020 р.;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління поліції охорони в Сумській області щодо не вирішення питань викладених у скарзі № 175 від 12.03.2020 р.;

- зобов`язати ГУНП в Сумській області повторно розглянути скаргу № 409 від 21.07.2020 р., по суті вирішити її питання і надати запитувану інформацію;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Сумській області повторно розглянути скаргу № 175 від 12.03.2020 р., по суті вирішити її питання і надати запитувану інформацію;

- стягнути з відповідачів 150 000 грн. на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, спричиненої неналежним розглядом його двох скарг № 175 від 12.03.2020 р. та № 409 від 21.07.2020 р.;

- визнати протиправними і дискримінаційними дії Управління поліції охорони в Сумській області та ГУНП в Сумській області, такими, що вчинені з перевищенням службових повноважень, обмежили право позивача на свободу пересування, порушили його рівноправність по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, принизили його честь і гідність, завадили його планам, порушили ст. 313 ЦК України, ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права;

- стягнути з відповідачів 150 000 грн. на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, завданої обмеженням його права на свободу пересування, порушенням його рівноправності по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, приниженням його честі і гідності, перешкоджанням його планів, та його прав гарантованих ст. 313 ЦК України, ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Свої вимоги мотивує тим, що Управління поліції охорони в Сумській області не розглянуло належним чином його скаргу №175 від 12.03.2020р., оскільки останнім не надано копії наявних у поліціантів наказів чи документів, які б забороняли позивачу бути присутнім 11.03.2020р. на представленні нового керівника Сумської ОДА ОСОБА_2 , дивитись і отримувати потрібну йому інформацію про названу подію, а також копії документів, які давали право поліціянтам порушувати його право на вільне пересування та перебування в залі під час представлення нового голови Сумської ОДА; не з`ясувало і не повідомило прізвища та посади всіх працівників поліції, які завадили здійсненню його планів, порушили його право на вільне пересування, гарантоване статтею 33 Конституції України та Законом України «Про свободу перебування та вільний вибір місця проживання в Україні»; не вчинило дій для притягнення працівників поліції, винних у порушенні його прав, до дисциплінарної відповідальності; не повідомило чи законними були дії працівників поліції; не назвало докази, які доводять законність дій поліціянтів. Отже, вимоги його скарги були повністю проігноровані цим відповідачем. Крім того вважає протиправним неналежний розгляд його скарги №409 від 21.07.2020р., поданої до Головного управління Національної поліції в Сумській області, оскільки у відповідь на скаргу йому надійшов лист Сумського відділу поліції № 14500 від 20.08.2020 р., з тексту якого вбачається, що керівництво Сумського ВП не вбачило правопорушень в діях одного поліціянта Сумського ВП та не має права розглядати питання скарги № 409, проводити перевірки та приймати рішення щодо дій інших працівників поліції та Управління, які не підпорядковані Сумському ВП. При цьому Сумський ВП, який підпорядкований ГУНП в Сумській області, не виконав вимог першого пункту скарги - не назвав посаду, прізвище ім`я та по батькові одного з поліціянтів Сумського ВП, який зображений на фото. Крім того, Сумський ВП, в порушення ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» не переадресував скаргу за належністю - не повернув її до ГУНП, яке уповноважене вирішити всі викладені у ній питання. Тобто і це звернення позивача залишилося невирішеним. Оскільки його право на інформацію було двічі порушено відповідачами під час виконання ними владних (управлінських) функцій та службових обов`язків, то наслідками цих протиправних дій стало спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінює в 300 000 грн., а саме неправомірна поведінка відповідачів викликає у нього психологічне напруження у зв`язку з очікуванням законної відповіді, розчаруванням у діяльності поліції, спричиняє зіпсовані життєві плани і дискримінацію, створює перешкоди у вільному пересуванні територією України.

Ухвалою від 30.10.2021р. позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 30.10.2021р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.161, ст.365 КК України всіх поліціантів, які не допустили його на представлення губернатора 11.03.2020р.

23.11.2020р. строк для усунення недоліків позовної заяви продовжено на 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

18.12.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від позивача надійшло клопотання про призначення психологічної експертизи у даній справі для визначення розміру завданої йому моральної шкоди, у задоволенні якого ухвалою суду від 17.02.2021р. було відмовлено.

Представником Управління поліції охорони в Сумській області подано відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що поліцейські взводу охорони об`єктів та публічної безпеки № 2 батальйону Управління поліції охорони в Сумській області - старший сержант поліції ОСОБА_3 (пост № 1) і сержант поліції ОСОБА_4 (пост № 2), які несли службу на постах до 19.00 годин 11 березня 2020 року, здійснюючи пропускний режим на вході в адміністративну будівлю на першому її поверсі і протягом всього робочого дня на інші поверхи адмінбудівлі не піднімались, жодним чином не перешкоджали ОСОБА_1 у проході до кабінету №322 та не вчиняли щодо нього жодних протиправних дій, оскільки їх пости розташовані лише на першому поверсі, а не на третьому, де відбувався захід із представлення працівникам апарату Сумської обласної державної адміністрації новопризначеного губернатора Сумської області ОСОБА_2 . Тобто допуск до кабінету №322 взагалі не відноситься до повноважень вказаних посадових осіб управління поліції охорони. Оскільки жоден працівник поліції Управління поліції охорони в Сумській області не допустив будь-якого, навіть малозначного протиправного діяння у відношенні до ОСОБА_1 , то за відсутності дисциплінарного проступку службове розслідування по даному факту відповідачем 2 не проводилось з причини відсутності для цього будь-яких законних підстав. Також представник відповідача вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки щодо нього не було вчинено протиправних дій чи бездіяльності.

Представник Головного управління Національної поліції в Сумській області у поданому відзиві на позовну заяву у задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки окрім скарг, про які позивач зазначає у своїй позовній заяві (скарга №175, на яку відповідь була надана УПО в Сумській області, скарга № 409, відповідь на яку була надана Сумським ВП ГУНП в Сумській області), він також звертався до ГУНП в Сумській області зі скаргою №580 від 10.11.2020 за фактом повідомлення останньому посади, звання, прізвища, ім`я та по-батькові поліцейських, які зображені на фото, та притягнення до відповідальності посадових осіб, які не надали цієї інформації у відповідь на попередні звернення. За викладеною у скарзі № 580 від 10.11.2020 було проведено перевірку, за результатами якої було встановлено, що на наданих фото зображені старший інспектор сектору превентивної комунікації відділу превенції Сумського ВП капітан поліції ОСОБА_5 та командир взводу № 2 РПОП ГУНП капітан поліції ОСОБА_6 . Враховуючи викладене, позивачу було неодноразово надано письмові відповіді стосовно недопущення 11.03.2020р. до приміщення, де проходило представлення очільника Сумської ОДА, та повідомлення посади, звання, прізвища, ім`я та по-батькові поліцейських, які зображені на фото. Крім того, на думку представника відповідача, не підлягає задоволенню й позовна вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 300000грн. моральної шкоди, спричиненої неналежним розглядом його скарг, оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких можливо було б встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою №175 до Голови Сумської ОДА, в якій зазначив, що «11 березня 2020 року вісім працівників поліції м. Суми, без пояснення причин, перекрили йому шлях, заблокували двері до залу № 32 на 3 поверсі будівлі Сумської ОДА, що знаходиться за адресою: площа Незалежності, 2 в м. Суми, і необґрунтовано завадили йому бути присутнім і на власні очі побачити і зняти на відео процес представлення нового очільника Сумської ОДА ОСОБА_2».

У скарзі позивач просив: надати копії наявних в Сумській ОДА та в Сумських полоціянтів наказів чи документів, які б забороняли йому бути присутнім 11.03.2020 р. на зазначеному заході, дивитись і отримувати потрібну йому інформацію про названу подію, а також копії документів, які давали право поліціянтам порушувати його право на вільне пересування та перебування в залі під час представлення нового голови Сумської ОДА; з`ясувати і повідомити прізвища та посади всіх працівників поліції, які завадили здійсненню його планів, порушили його право на вільне пересування, гарантоване статтею 33 Конституції України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; вчинити дії для притягнення працівників поліції, винних в порушенні його прав до дисциплінарної відповідальності, та повідомити його про застосовані до правопорушників дисциплінарні стягнення.

У відповідь на подане звернення позивач отримав відповідь від 26.03.2020р. №730, в якій вказано, що «за інформацією, викладеною у зверненні, працівниками Управління проведена перевірка, в результаті якої встановлено, що між УПО Сумської області та Сумською обласною державною адміністрацією укладено угоду, відповідно до якої співробітниками УПО Сумської області здійснюється перепускний режим до приміщення та його охорона в неробочий час. Відповідно до даних канцелярії УПО Сумської області листів про посилення заходів з охорони будівлі Сумської обласної державної адміністрації 11.03.2020 року не надходило, тому працівники Управління залучались тільки для здійснення перепускного режиму на першому поверсі будівлі. Додатково повідомлено, що відповідно журналу обліку відвідувачів позивач 11.03.2020 року о 13.44 год. зайшли до приміщення Сумської ОДА з метою відвідування кабінету №6, що розташований на першому поверсі, про наміри відвідати інші кабінети Сумської ОДА працівників поліції охорони позивач не повідомив. На підставі вищевикладеного порушені в скарзі питання не відносяться до компетенції УПО Сумської області».

Крім того, 21.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Сумській області №409, в якій прохав:

1. Назвати посади, прізвища ім`я та по батькові п`ятьох поліціянтів, зображених на фото;

2. Визнати протиправними дії п`ятьох поліціянтів зображених на фото, які зговорившись, умисно та усвідомлено перевищили службові повноваження (ст. 365 КК України), незаконно затримали його і не пропускали в кімнату Сумської ОДА де проходило представлення губернатора, обмежили його право на свободу пересування, вчинили щодо нього дискримінацію (ч.3 ст. 161 КК України) - порушили його рівноправність по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, принизили його честь і гідність, порушили ст. 313 ЦК України, ст. 33 Конституції У країни, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права;

3. Вчинити дії для притягнення п`ятьох поліціянтів, зображених на фото, до дисциплінарної та кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 161, ст. 365 КК України;

4. Назвати посадових осіб ГУНП в Сумській області та керівників п`ятьох поліціянтів, зображених на фото, які проявили бездіяльність щодо його звернення на «Гарячу Урядову лінію» та не покарали поліціянтів, винних у порушенні його прав та у вчиненні свавілля, і відповідно притягнути цих посадовців до дисциплінарної відповідальності.

5. Вирішити питання про відшкодування йому моральної шкоди, яку спричинили йому протиправними діями п`ять поліціянтів, зображених на фото;

6. Провести по вищезазначених фактах службове розслідування та повідомити його про застосовані до всіх вищеназваних поліціянтів покарання, назвати номера і дату відповідних наказів».

При цьому, суд звертає увагу, що позивач допустив описку у даті подання своєї скарги, зазначивши її як "21 липня 2019 року", оскільки з матеріалів справи вбачається, що правильною датою її подання слід вважати "21 липня 2020 року".

На вказане звернення Сумським відділом поліції надана відповідь від 20.08.2020р. №14500, згідно з якою позивача повідомлено, що його скарга до ГУНП в Сумській області на дії окремих працівників поліції, що мали місце 11.03.2020 в приміщенні Сумської ОДА, було розглянуто керівництвом ГУНП в Сумській області та направлено до Сумського ВП, де було належним чином зареєстровано до Журналу єдиного обліку Сумського ВП від 19.08.2020 за № 54680. Керівництвом Сумського ВП було уважно розглянуте викладене питання в скарзі в частині дії працівників Сумського ВП, під час якої порушень чинного законодавства та службової дисципліни з боку поліцейського Сумського ВП встановлено не було.

Зазначено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, позивач має право оскаржити його в установленому законом порядку.

Водночас повідомлено, що відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про Національну поліції» та вимог наказу МВС України від 15.11.2017 № 930 проведення перевірки та прийняття рішення щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Управління поліції охорони в Сумській області виходить за межі компетенції керівництва Сумського відділу поліції.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України закріплено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Частинами сьомою та восьмою статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що зміст скарги позивача №175 від 12.03.2020р., свідчить, що її подано відповідно до статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян".

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що ця скарга позивача розглянута та надано відповідь по суті поставлених питань.

Так, 20 січня 2020 року між Управлінням поліції охорони в Сумській області та Комунальною установою Сумської обласної ради з експлуатації адміністративної будівлі за підсумками проведення процедури закупівлі охоронних послуг відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» було укладено договір № ПІ7-3-07825-19-20 про надання охоронних послуг підрозділом поліції охорони (послуги з охорони адміністративної будівлі) (ДК 021-2015 : 79710000-4).

За умовами вказаного договору працівниками поліції охорони відповідача 2, зокрема, здійснюється пропускний режим до адміністративного приміщення Сумської обласної ради та Сумської обласної державної адміністрації, розташованого за адресою: площа Незалежності, будинок 2 у місті Суми. Здійснення вказаного пропускного режиму передбачено пунктом 6.1.1. цього договору (вживання заходів по недопущенню на об`єкт в період його охорони сторонніх осіб) та здійснюється працівниками поліції Управління поліції охорони в Сумській області відповідно до чинного по даний час Положення про організацію пропускного режиму та охорони в адміністративній будівлі Сумської обласної ради (далі - Положення), затвердженого рішенням Сумської обласної ради від 31.10.2014 року.

Згідно пункту 1.2 Положення пропускний режим установлюється в цілому в адмінбудівлі з метою збереження матеріальних цінностей, недопущення безконтрольного проходу, проникнення в приміщення сторонніх осіб, несанкціонованого витоку інформації, викрадення документів, майна тощо.

За умовами пункту 1.3 договору організація цілодобової охорони адмінбудівлі, дотримання режимних заходів з питань забезпечення охорони та пропускного режиму здійснюється суб`єктом охоронної діяльності, з яким укладено договір про надання послуг охорони (далі - служба охорони).

Відповідно до пункту 1.4 Положення під час здійснення своїх повноважень щодо пропуску осіб у адмінбудівлю працівники служби охорони керуються чинним законодавством України, договором про надання послуг охорони та цим Положенням.

Пунктом 1.5 Положення передбачено, що вхід (вихід) осіб в адмінбудівлю здійснюється через установлений і обладнаний турнікет (далі - пост служби охорони).

Відповідно до пункту 1.6 Положення в адмінбудівлі встановлюються два пости служби охорони для забезпечення пропускного режиму. Пост 1 - вхід у адмінбудівлю, що розташований з лівого боку фасаду будівлі, пост 2 - вхід в адмінбудівлю, що розташований з правого боку фасаду будівлі.

Таким чином, працівники поліції охорони відповідача 2 в робочий час несуть службу виключно на визначених у пункті 1.6 Положення постах, розташованих на першому поверсі цієї адміністративної будівлі.

Пунктом 2.9 Положення передбачено, що сторонні особи (громадяни), що одноразово відвідують адмінбудівлю (далі - відвідувачі), допускаються до адмінбудівлі при пред`явленні документа, що посвідчує особу, після внесення працівником служби охорони відповідної інформації про відвідувача до Журналу реєстрації відвідувачів.

ОСОБА_1 зайшов у адміністративне приміщення через пост № 1 і звернувся до поліцейського ОСОБА_3 з проханням пропустити його до кабінету № 6 Сумської обласної державної адміністрації, розташованого на першому поверсі, пред`явивши посвідчення, що посвідчує його особу. Поліцейський ОСОБА_3 записав ОСОБА_1 до Журналу реєстрації відвідувачів апарату Сумської обласної державної адміністрації, зазначивши у відповідній графі Журналу час входу позивача до адміністративного приміщення 13 годин 44 хвилини кабінет №6, що підтверджується копією відповідної сторінки з цього журналу.

Отже, працівники поліції відповідача 2 знаходились на своїх місцях несення служби на першому поверсі адміністративної будівлі та допуск до кабінету №322, розташованому на третьому поверсі, де відбувався захід із представлення працівникам апарату Сумської обласної державної адміністрації новопризначеного голови Сумської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 , не відноситься до повноважень вказаних посадових осіб управління поліції охорони.

Враховуючи викладене, у відповіді від 26.03.2020р. №730 на скаргу позивача №175 від 12.03.2020р. останньому повідомлено, що працівники Управління залучались тільки для здійснення перепускного режиму на першому поверсі будівлі та за викладеними у його зверненні фактами проводилася перевірка.

Відтак, підстави для надання запитуваної у п.1-2 скарги №175 інформації, а також для притягнення працівників поліції відповідальності, були відсутні, оскільки ними не вчинялися протиправні дії по недопущення позивача до кабінету №322, де відбувався захід. Натомість, в матеріалах справи міститься доказ того, що позивач мав намір потрапити у кабінет №6, розташований на першому поверсі будівлі адміністрації.

Посилання позивача на те, відповідачем порушено його право інформацію та на вільне пересування територією України суд вважає необґрунтованими, оскільки з аналізу відповіді вбачається, що відповідачем розглянуто звернення позивача щодо обставин, вказаних у скарзі, в межах своєї компетенції, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) Управління поліції охорони в Сумській області щодо не вирішення питань, викладених у скарзі №175 від 12.03.2020р., та зобов`язання повторно розглянути її по суті, вирішивши її питання і надавши запитувану інформацію, а також в частині визнання протиправними і дискримінаційними дій вказаного відповідача та такими, що вчинені з перевищенням службових повноважень, обмежили право позивача на свободу пересування, порушили його рівноправність по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, принизили його честь і гідність, завадили його планам, порушили ст.313 ЦК України, ст.33 Конституції України, ст.13 Загальної декларації прав людини, ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Крім того, відсутні підстави для стягнення із вказаного вище відповідача моральної шкоди, оскільки ним не було вчинено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача, тому в задоволенні позовних вимог в такій частині також слід відмовити.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) Головного управління поліції в Сумській області щодо не вирішення питань, викладених у скарзі №409 від 21.07.2020р., та зобов`язання повторно розглянути її по суті, вирішивши її питання і надавши запитувану інформацію, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту листа від 20.08.2020р. №14500, у ньому була надана відповідь лише на питання, що стосується виявлення порушень чинного законодавства та службової дисципліни з боку поліцейського Сумського ВП, проте відповідей на інші питання надано не було із посиланням на те, що проведення перевірки та прийняття рішення щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Управління поліції охорони в Сумській області виходить за межі компетенції керівництва Сумського відділу поліції.

Частиною 3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Проте, з копії наданої позивачу відповіді слідує, що його заява не була переслана Сумським відділом поліції (м. Суми) за належністю до відповідного органу чи посадової особи, до компетенції якої належить вирішення питання щодо проведення перевірки та прийняття рішення щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Управління поліції охорони в Сумській області із повідомленням про це громадянину, який подав звернення, внаслідок чого воно не було розглянуто по суті в цій частині поставлених у ньому питань у встановлений законом строк.

З приводу посилань представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області на те, що позивачу було неодноразово надано письмові відповіді стосовно недопущення 11.03.2020р. до приміщення, де проходило представлення очільника Сумської ОДА, та повідомлення посади, звання, прізвища, ім`я та по-батькові поліцейських, які зображені на фото, суд вважає необхідним відмітити, що згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Водночас, зі змісту відповіді на скаргу позивача №409 не вбачається, що останньому було зазначено про не розгляд пункту 1 та пункту 4 цієї скарги внаслідок його повторного звернення до одного і того ж органу з одного і того ж питання з посиланням на те, що перше вирішено по суті.

Тобто відповідь на звернення ОСОБА_1 була не подана у повному обсязі.

Таким чином, позов належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління поліції в Сумській області щодо не вирішення питань, викладених у скарзі №409 від 21.07.2020р., та зобов`язання вказаного відповідача розглянути її по суті.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними і дискримінаційними дій відповідача 1 та такими, що вчинені з перевищенням службових повноважень, обмежили право позивача на свободу пересування, порушили його рівноправність по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, принизили його честь і гідність, завадили його планам, порушили ст.313 ЦК України, ст.33 Конституції України, ст.13 Загальної декларації прав людини, ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, оскільки докази вчинення таких в матеріалах даної справи відсутні.

Зокрема, як встановлено судом, питання щодо проведення перевірки та прийняття рішення щодо можливих неправомірних дій окремих працівників поліції у встановленому законодавством порядку ще прийнято не було, відтак дані позовні вимоги є передчасними, а тому не можуть бути задоволені.

Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Сумській області на відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Моральна (немайнова) шкода - наслідки правопорушення, які не мають економічного змісту і вартісної форми і можуть полягати у: 1) фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна (немайнова) шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 Цивільного кодексу України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Таким чином, враховуючи положення ст.1174 Цивільного кодексу України, котрими передбачено відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди, та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, суду слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В контексті зазначеного суд вважає за необхідне звернути увагу на приписи статті 6 КАС України, за якими суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із зазначеного слідує, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Поняття доказів наведено у статті 72 КАС України, відповідно до якого доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

Із врахування вищезазначених правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

При цьому суд зазначає, що доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного суду від 04 березня 2020 року по справі №815/2215/15 та від 29 квітня 2020 року по справі №818/1371/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відсутні.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Управління поліції охорони в Сумській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, визнання дій протиправними та дискримінаційними - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо не вирішення питань, викладених у скарзі №409 від 21.07.2020р.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд.23, код 40108777) розглянути по суті скаргу №409 від 21.07.2020р., подану ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова