Справа № 335/5190/20(2-а/335/5/2021)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 335/5190/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління міграційної служби України в Запорізькій області

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2021 року (суддя Крамаренко І.А., повний текст рішення складено 13.01.2021) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління міграційної служби України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління міграційної служби України в Запорізькій області № 25 від 04.06.2020.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Азербайджан, яка 04.06.2016 прибула до України, де проживала її сім`я.

За заявою позивача про надання можливості вирішити питання щодо імміграції в Україну, термін її перебування на території нашої Держави було продовжено до 02.03.2017.

Проте позивач до уповноважених органів для отримання дозволу на імміграцію не звернулася, що було встановлено під час перевірки законності перебування ОСОБА_1 на території України.

За висновком Управління міграційної служби України в Запорізькій області позивач з 03.03.2017 перейшла у статус нелегального мігранта, перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

Оскільки позивачем не вжито заходів для легалізації свого перебування на території України, УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення від 04.06.2020 № 25 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та зобов`язано іноземну особу покинути територію України у термін до 03.07.2020.

Позивач вважає прийняте рішення протиправним, необґрунтованим та непропорційним до особи, яка має на території України сім`ю, яка на законних підставах проживає на території України. Також відповідачем не доведено, що позивач умисно ухиляється від виїзду за межі України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем не надано доказів асоціальної характеристики позивача, переховування від міграційного органу або вчинення будь-яких інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від відповідальності за порушення міграційного законодавства України. Суд сприйняв прийняте рішення як таке, що не є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення легітимної мети - в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Суд підтвердив, що строк законного перебування позивача в Україні закінчився 02.03.2017, проте взяв до уваги, що позивач перебуває у законному шлюбі, має двох дітей, весь цей час до позивача та членів її родини ніхто не пред`являлися вимоги, пов`язані з незаконним перебуванням на території України.

Проте суд апеляційної інстанції вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду та виїзду з України визначені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За приписами означеного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом встановлено, що позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебуває на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивачем не надано. Також відсутні підстави вважати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Факт наявності у позивача чоловіка та дітей на території України не спростовує встановлені відповідачем порушення з боку ОСОБА_1 та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і не звільняють особу від відповідальності за вчинення порушення міграційного законодавства України.

Крім того судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що оскаржуваним рішенням позивачеві не заборонено в`їзд в Україну, що не перешкоджає її поверненню на територію України до сім`ї, проте на законних підставах.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 23.01.2020 у справі № 343/2242/16, від 12.08.2020 у справі № 755/14023/17.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що прийняте рішення є по своїй суті спонуканням позивача до дотримання вимог чинного законодавства України та оформлення законного перебування на території держави Україна.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління міграційної служби України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2021 року в адміністративній справі № 335/5190/20 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з 16 лютого 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров