Справа № 160/5189/20
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 лютого 2021 року

Київ

справа №160/5189/20

адміністративне провадження №К/9901/3210/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року

у справі №160/5189/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 24 січня 2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 03 лютого 2020 року.

28 січня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №160/5189/20.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. 330 КАС України колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

В порушення наведених вимог, до касаційної скарги не додано такого документа, натомість у касаційній скарзі наявне клопотання про відстрочення сплати судового збору.

При розгляді та вирішенні вказаного клопотання суд враховує наступне.

Частиною 2 ст.132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке відстрочення застосовується, обумовлені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статтей 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення п. 1 ч. 2 ст.129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини пов`язані з відсутністю коштів призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від сплати судового збору.

Беручи до уваги обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що заявник у цій ситуації не є суб`єктом, на якого поширюється дія ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" з питання відстрочення сплати судового збору, а отже фактичний склад цієї справи не містить підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень для встановлення іншої, більш пізньої дати сплати судових витрат. Тому Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної касаційної скарги.

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем є фізична особа, яка заявила вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено на 2020 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб в місячному розмірі з 01 січня - 2102,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1681,60 грн (200% * (2102,00 * 0,4).

Реквізити для сплати судового збору: УК у Печерському районі/Печерський район/22030102; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ; код банку отримувача: 899998; призначення платежу: "*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір; символ звітності банку: 207.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду документа про сплату судового збору.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.

Керуючись ст. ст. 121, 328, 330, 332, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору у справі №160/5189/20.

Залишити без руху касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі №160/5189/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Судді Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко