Справа № 320/6980/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Київ № 320/6980/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови від 02.07.2020р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 02.07.2020 року про стягнення виконавчого збору у ВП №59172594 у розмірі 18 892 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 справу №320/6980/20 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою суду від 26.10.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку визначеному статтями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови від 02.07.2020р. ВП №59172594, оскільки рішення суду виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону.

03.11.2020 року, у зв`язку з тим, що у судове засідання позивач, відповідач не прибули належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року виправлено описку в ухвалі від 26.10.2020 року та повторно витребувано копію матеріалів виконавчого провадження.

На виконання вимог ухвали, відповідачем 03.02.2021р. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, а також належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП №59172594.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сютко Ярославою Ігорівною прийнято постанову ВП №59172594 про стягнення виконавчого збору у розмірі 18 892,00грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегулювано Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404), Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (далі по тексту - Інструкція № 512/5).

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частин 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору, в рамках спірних правовідносин, обраховується як в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно положень п.8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначені ряд випадків, за наявності яких виконавчий збір не стягується: 1. за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону України №1404-VIII та пункту 8 Розділу III "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції №512/5 в аспекті спірних правовідносин суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню, та зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» - на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" - у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується як наслідок невиконання вимог ч.5 ст.26 та ч. 4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено з матеріалів справи, 21 травня 2019 року, головним державним виконавцем на виконання виконавчого листа виданого Київським окружним адміністративним судом №810/4227/18 від 25.04.2019р. про зобов`язання Сквирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити виплату недоотриманих сум пенсії ОСОБА_1 згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 06.04.2006 року №94, починаючи з 01.01.2012 року по 14.06.2017 року з урахуванням вже виплачених сум.

22 липня 2019 р. позивач направив лист до відповідача, в якому повідомив, що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 р. у справі № 810/4227/18 здійснено 21.03.2019р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 1 січня 2012 р. по 14 червня 2017 р. (а саме, обраховано пенсію відповідно до довідки ВАТ «Сквира-Авто» про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ЧАЕС від 6 квітня 2006 р. № 94), що підтверджується відомостями, які були надані позивачем на підтвердження виконання рішення суду. При цьому органу ДВС надано витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до якого органом ПФУ на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року у справі №810/4227/18, таке рішення суду включено до реєстру для подальшого повного виконання зазначеного рішення суду. У зв`язку з цим орган ПФУ просить відповідача закінчити виконавче провадження № 62314471 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та звільнити позивача від сплати виконавчого збору відповідно до пункту 9 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження».

26 травня 2019 р. відповідачем направлено до суду подання про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 р. у справі № 810/4227/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 р. у справі № 810/4227/18 замінено сторону виконавчого провадження в адміністративній справі № 810/4227/18 з боржника - Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

15 червня 2020 р. відповідачем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 59172594. Так, вказаною постановою здійснено заміну боржника, а саме: Сквирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Оскільки рішення суду виконано не в повному обсязі 02.07.2020 року керуючись ст..63,75 Закону №1404 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн., та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів, попереджено про кримінальну відповідальністю за умисне невиконання рішення суду.

02.07.2020 року на підставі статті 27 Закону №1404 винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

14.08.2020 року на підставі п.11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження».

Отже, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону, при цьому, за приписами статті 40 Закону, у такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Проте, оскаржувану постанову відповідачем прийнято 02.07.2020 року, більше ніж за місяць до моменту закінчення виконавчого провадження (14.08.2020р.), що не узгоджується з приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Суд не бере до уваги посилання позивача, як на обставину для скасування оскаржуваного рішення, що якщо рішення суду виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, то відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, оскільки добровільне виконання судового рішення відбувається до моменту відкриття виконавчого провадження.

Оскільки на момент винесення оскаржуваного рішення, постанова про закінчення виконавчого провадження - повернення виконавчого листа в рамках спірних правовідносин не виносилися, постанова про закінчення виконавчого провадження була прийнята лише 14.08.2020 року, тому прийняття оскаржуваної постанови на думку суду є передчасним та неправомірним.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця від 02.07.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №59172594 у розмірі 18 892 грн. є протиправною та такою, що прийнята не у межах повноважень та не у спосіб визначений Конституцією України та Законом України "Про виконавче провадження".

Таким чином, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтвердженні витрати о сплаті судового збору з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, вул. Євгена Сверстюка 15, місто Київ, ) у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні, 00 коп.).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, вул. Ярославська 40, місто Київ, ) задовольнити повністю.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 02.07.2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №59172594 у розмірі 18 892,00 грн.

Присудити на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, вул. Ярославська 40, місто Київ, ) здійснені ним документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні, 00 коп.) з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, вул. Євгена Сверстюка 15, місто Київ, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін