Справа № 640/22959/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Київ № 640/22959/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач просить:

- скасувати рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 29 вересня 2017 року №200/26-58-13-02;

- зобов`язати Головне управління ДПС в м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи з 01 жовтня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 28 липня 2010 року він був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності як фізична особа - підприємець та з 01 січня 2012 року перейшов на спрощену систему оподаткування.

На початку серпня 2020 року, як вказує позивач, він дізнався, що у 2017 року Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві було прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку у зв`язку з наявністю в нього податкового боргу на перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Проте, як стверджує позивач, в нього станом на день прийняття оскаржуваного рішення був відсутній податковий боргу, оскільки ним сплачено 10 серпня 2016 року податкове зобов`язання відповідно до декларації платника єдиного податку за І півріччя 2016 року у розмірі 10 212,24 грн.

Крім того, на обгрунтування заявлених позовних вимог позивач послався й на те, що податковим органом було порушено процедуру прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки податковим органом не проводилась документальна перевірка платника податку.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що згідно інформаційних баз даних ДПС позивач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Солом`янському районі м. Києва як платник податків, з 25 січня 2012 року по 30 вересня 2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування на 3 групі за ставкою 5 відсотків доходу.

Також, представник відповідача послався на те, що згідно інтегрованої картки платника по єдиному податку з фізичних осіб на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у позивача був наявний борг, який виник у зв`язку з відсутністю інформації по сплаті в ІКП по єдиному податку згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за І півріччя 2016 року у розмірі 10 212,24 грн, а станом на 29 вересня 2017 року - в розмірі 9105,28 грн.

Таким чином, за твердженнями представника відповідача, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку було прийнято правомірно.

Більш того, представник відповідача зазначив, що проведення перевірки, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, чинним законодавством не вимагається.

На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2020 року від Головного управління ДПС у м. Києві додаткові докази.

Станом на 17 лютого 2021 року відповідачем виконані вимоги ухвали суду від 21 грудня 2020 року та надано на адресу суду витребувані документи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець з 28 липня 2010 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань та копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (Т.1, арк. 14,15).

Також, матеріалами справи підтверджується, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування з 01січня 2012 третьої групи за ставкою єдиного податку 5% доходу, про що свідчить свідоцтво платника податку Серії А №969378 (Т.1, арк. 13).

28 липня 2016 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію платника єдиного податку з фізичної особи - підприємця за звітний період - І квартал 2016 року, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання у 10 212,24 грн (Т.1, арк. 7, 8).

Вказане податкове зобов`язання було сплачено позивачем 10 серпня 2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією дубліката квитанції №Р24А120126736А08176 від 10 серпня 2016 року (Т.1, арк. 6).

В той же час, відповідно до інтегрованої картки платника єдиного податку, у позивача, як платника єдиного податку станом на 01 квітня 2017 року був наявний податковий борг у розмірі 8749,42 грн, станом на 01 травня 2017 року - 8749,42 грн, станом на 01 червня 2017 року - 8914,61 грн, станом на 01 липня 2017 року - 8914,61 грн, станом на 01 серпня 2017 року - 8914,61 грн та станом на 01 вересня 2017 року - 9105,28 грн (Т.1, арк. 43-46).

При цьому, в інтегрованій картці платника єдиного податку відсутня інформація по сплаті єдиного податку за І півріччя 2016 року, у зв`язку з чим рішенням Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві №200/26-58-13-02 від 29 вересня 2017 року анульовано реєстрацію платника податку - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року. Підставою для анулювання у рішенні зазначено: «наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (ппп.8 пп. 298.2.3 п. 298 ст. 298 та пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України)», а документами, які підтверджують наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку зазначено доповідну записку від 29 вересня 2017 року №26-58-13-02-12 (Т.1, арк 9).

Згідно копії фіскального чеку ПАТ «Укрпошти» штрих-код 560, копія вказаного вище рішення була направлена на адресу позивача 13 листопада 2017 року рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (Т.1, арк. 11), проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання позивачем вказаного листа.

Натомість, згідно наявної копії заяви позивача від 13 серпня 2020 року останній просив відповідача надати йому письмову копію рішення про анулювання реєстрації Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у спрощеній системі оподаткування, на підставі якого анульовано реєстрацію платника єдиного податку (Т.1, арк. 12).

Листом від 26 серпня 2020 року № 40595/ФОП/26-15-33-17-15 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило позивача про те, що реєстрацію його як платника єдиного внеску анульовано відповідно до рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві №200/26-58-13-02 від 29 вересня 2017 року, у зв`язку з наявністю податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб та надіслало копію цього рішення (Т.1, арк. 10).

Таким чином, можна дійти висновку про те, що позивач дізнався про оскаржуване рішення та отримав його копію лише у серпні 2020 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з положеннями пункту 3 пункту 299.10. статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно пункту 300.1 статті 300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Наведене в сукупності свідчить про те, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Саме такий висновок був зроблений Верховним Судом та викладений у постанові від 21 травня 2020 року у справі № 820/5346/17.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних в інтегрованій картці платника.

Так, як зазначає відповідач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 мав податковий борг у розмірі 8749,42 грн, станом на 01 травня 2017 року - 8749,42 грн, станом на 01 червня 2017 року - 8914,61 грн, станом на 01 липня 2017 року - 8914,61 грн, станом на 01 серпня 2017 року - 8914,61 грн та станом на 01 вересня 2017 року - 9105,28 грн, який, за твердженнями відповідача виник у зв`язку з відсутністю інформації про сплату єдиного податку за І півріччя 2016 року у сумі 10 212,24 грн.

Між тим, відповідно до інтегрованої картки платника терміном сплати єдиного податку є 19 серпня 2016 року, а матеріалами справи підтверджується, що позивач сплатив самостійно узгоджене податкове зобов`язання 10 серпня 2016 року, тобто позивачем своєчасно сплачено єдиний податок з фізичних осіб та станом на 29 вересня 2017 року в останнього був відсутній податковий борг зі сплати єдиного податку за І півріччя 2016 року.

Крім того, суд враховує, що в силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату податкового боргу у разі його наявності, у спосіб, визначений Податковим кодексом України, проте, матеріали справи не містять відомостей щодо вчинення таких дій контролюючим органом.

Також, в матеріалах справи відсутні відповідні податкові повідомлення-рішення, якими би відповідач визначив такі грошові зобов`язання.

Лише листом від 26 серпня 2020 року №40595/ФОП/26-15-33-17-15 відповідач повідомив позивача про анулювання реєстрації платника єдиного податку у зв`язку з наявністю податкового боргу.

Суд звертає увагу, що у спірному рішенні про виключення з реєстру платників єдиного податку підставою для анулювання реєстрації платника податків зазначена лише інформація про наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що виник у платника єдиного податку ппп.8 пп. 298.2.3 п. 298 ст. 298 та пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України та доповідна записка від 29 вересня 2017 року, втім, контролюючим органом не зазначено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі акту перевірки, як того вимагає пункт 299.11 статті 299 Податкового кодексу України.

При цьому, посилання відповідача на те, що проведення такої перевірки не вимагається законом суд оцінює критично, з огляду на викладені вище вимоги чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду, від відступу від яких у суду в даному випадку не має підстав.

Зважаючи на те, що податковим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, та матеріалами справи підтверджується своєчасна сплати позивачем єдиного податку за І півріччя 2016 року, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, та прийняття з цих підстав оскаржуваного рішення, що свідчить про протиправність вказаного рішення, а тому, з метою повного та найбільш ефективного захисту порушеного права позивача, керуючись частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним оскаржуване рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку й, відповідно, задовольнити позовні вимоги в частині його скасування.

Також, суд погоджується з позицією позивача щодо зобов`язання відповідача поновити реєстрацію позивача як платника єдиного податку третьої групи з 01 жовтня 2017 року та відновити відомості у реєстрі платників єдиного податку.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо позовних вимог в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11421,20 грн, суд виходить з того, що в матеріалах справи (окрім зазначення у самій позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат, копії ордеру та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю) взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази у розумінні вимог законодавства щодо надання позивачу такої професійної правничої допомоги, як і докази понесення позивачем будь-яких витрат на цю допомогу, що, в свою чергу, свідчить про передчасність заявленої вимоги та, відповідно, відсутність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4204,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 4204,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві №200/26-58-13-02-09 від 29 вересня 2017 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) поновити реєстрацію Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи з 01 жовтня 2017 року та відновити відомості у реєстрі платників єдиного податку.

4. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4204,00 грн (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник