Справа № 420/9444/20
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9444/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області шляхом нездійснення індексації грошового забезпечення вислу ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 з 07.11.2015 по 31.05.2016 та нездійснення остаточного розрахунку при звільненні; зобов`язати ГУНП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.05.2016 в розмірі 301,69 грн.; зобов`язати ГУНП в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток - грошове забезпечення за час затримки з 31.05.2016 по день ухвалення рішення в розмірі 582719,72 грн. з урахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів; зобов`язати ГУНП в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 5,10 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 325,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу в ГУ НП в Одеській області, проте йому не нараховувалась індексація грошового забезпечення, яка передбачена ст. 94 ЗУ «Про Національну поліцію». При цьому, в день звільнення зі служби індексація також виплачена не була. Тобто, ГУ НП в Одеській області не здійснено остаточний розрахунок при звільненні, у зв`язку з чим виникла затримка розрахунку при звільненні, яку ГУ НП в Одеській області повинно сплатити разом з 3 % річних та інфляційним збільшення.

Від представника відповідача ГУ НП в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що 18 жовтня 2017 року постановою КМУ № 782 внесено зміни до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, доповнивши абзац 5 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських». До 18.10.2017 року у Порядку №1078-2003 була відсутня така категорія осіб як «поліцейські». Таким чином, з боку ГУ НП в Одеській області жодних протиправних дій не здійснювалось, а посадові особи ГУ НП в Одеській області діяли на підставі чинного законодавства. Під час звільнення позивача зі служби з ним здійснено повний розрахунок, як то передбачено ЗУ «Про Національну поліцію». При цьому, оскільки право на індексацію грошового забезпечення відсутнє, тому і затримки щодо її виплати немає. Застосуванню мають підлягати норми спеціального законодавства, а тому посилання позивача на норми КЗпП України є безпідставним.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що посилання відповідача на постанови № 782 є помилковим, оскільки індексація прямо передбачена ЗУ «Про Національну поліцію» та ЗУ «Про індексацію грошових доводів населення».

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про звернення до Верховного Суду, як суду першої інстанції, з поданням про розгляд справи як зразкової (вхід. № ЕП/20183/20 від 06.11.2020 року).

20 листопада 2020 року винесено ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 21 січня 2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України та наказом від 30.05.2016 року № 402 був звільнений зі служби з 31.05.2016 року (а.с. 17).

12 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявою щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року, на яку листом № 14/170/зі від 20.08.2020 року надано відповідь та повідомлено, що в період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не сплачувалась (а.с. 15-16).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 4 ч. 10 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції до внесення змін Законом № 911-VIII від 24.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції після внесення змін Законом № 911-VIII від 24.12.2015) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у редакції від 15.12.2015р. в розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

За таких підстав, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Крім того на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Згідно п. 2 Порядку № 1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 р. № 782 внесено зміни до пункту Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова "військовослужбовців" словом ", поліцейських".

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Одеській області № 14/170/зі від 20.08.2020 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки до 18.10.2017 року в Порядку № 1078 була відсутня категорія осіб як поліцейські (а.с. 16).

В той же час, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо того, що нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських здійснюється з жовтня 2017 року з базовим місяцем листопад 2017 року, тобто після набрання чинності постановою КМУ № 782 від 18.10.2017 року, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Аналогічна правова позиція викладено Верховним Судом в постанові від 16 липня 2020 року по справі № 2140/1763/18 (адміністративне провадження № К/9901/12469/19).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року.

При цьому, розрахунок індексації грошового забезпечення, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання ГУНП в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток - грошове забезпечення за час затримки з 31.05.2016 по день ухвалення рішення в розмірі 582719,72 грн. з урахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів; зобов`язати ГУНП в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 5,10 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 325,86 грн. , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, ні ЗУ "Про Національну поліцію", ні іншими нормативно-правовими актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні поліцейського зі служби.

При цьому, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З вищевикладеного слідує, що передбачений частиною першою ст. 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір. В той же час, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, оскільки права позивача в частині виплати йому індексації грошового забезпечення після вирішення спору на користь позивача не порушені, так як виплата не проведена, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ НП в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток - грошове забезпечення за час затримки з 31.05.2016 по день ухвалення рішення в розмірі 582719,72 грн. з урахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, основною умовою застосування вказаної норми права є цивільно-правовий характер відносин між сторонами, який би, серед іншого, полягав у простроченні виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин, що мають цивільний (приватний), а не публічний характер. При цьому, правовідносини щодо нарахування компенсації за несвоєчасно сплачене грошове забезпечення не регулюються Цивільним кодексом України.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 року по справі № 826/22868/15 та від 08.11.2019 року по справі № 826/22865/15.

Таким чином, станом на дату розгляду справи відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУНП в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 5,10 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 325,86 грн.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційним Судом України у рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №8-рп/2013 зазначив, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Тобто право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (п.2.1).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенні шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.05.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.