Справа № 260/3/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2021 року м. Ужгород№ 260/3/21
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в письмовому спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Мукачівського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) (вул. Недецеї, буд. 45,м. Мукачево,Мукачівський район, Закарпатська область,89600) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) , яким просить: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. 3.Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , щодо не виплати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту. 4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), ідентифікаційний код НОМЕР_2 , виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
1.Позиції сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника 27 прикордонного загону від 29 жовтня 2020 року № 512-ОС, позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Підставою звільнення визначено п.п. "а" (у звязку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу". Станом на день звільнення вислуга років позивача становить 10 років 04 місяці 04 дні, у тому числі: календарна 08 років 11 місяців 02 дні; пільгова: 01 рік 05 місяців 02 дні.

Відповідно до п.2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі звільнення з військової служби у звязку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Разом з тим, одноразова грошова допомога у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивачу виплачена не була. У зв`язку із чим він звертався до відповідача з приводу врегулювання питання виплати вказаних коштів, проте отримав відмову з посиланням на те, що позивач не має 10 років вислуги у календарному обчисленні. У звязку з цим, зазначено, що відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги про звільненні. Позивач таку бездіяльність відповідача щодо не проведенні нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення вважає протиправною.

13 січня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на даний адміністративний позов. Відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що позивач помилково вважає, що він має право на одержання одноразової допомоги при звільненні, тому що в контексті Пункту 2 статті 15 Закону України N 2011-ХІІ, 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» йдеться про календарну вислугу років, що підтверджується нормою наказу який зареєстрований у Міністерстві юстиції України де є пряма вказівка про набуття права на отримання одноразової допомоги при звільненні за наявності 10 календарних років вислуги. Отже, позовні вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною щодо не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, не підлягають задоволенню.

01 лютого 2021 року від позивача надійшла відповідь відзив на даний адміністративний позов в якому зазначає, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» с наявність «вислуги 10 років і більше». Зазначає, що загальна вислуга років позивача на час звільнення становила 10 років 04 місяців та 4 днів, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. Тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

2. Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.11.2012 року позивач ОСОБА_1 , вступив на військову службу за контрактом і взяв на себе зобов`язання проходити військову службу за контрактом на посадах сержантського (старшинського) складу в органах Державної прикордонної служби України на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби та Контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України , що підтверджено копією військового квитка ОСОБА_1 (а.с.13-14).

У період з 06.07.2014 року по 07.08.2014 року Позивач безпосередньо виконував завдання на території де проводиться антитерористична операція, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 02.12.2014 року № 10/720 (а.с.7).

Наказом начальника 27 прикордонного загону від 29 жовтня № 512-ОС "Про особовий склад" припинено ( розірвано) контракт та звільнено з військової служби за ст.26 ч.5 п.2 пп."а" ( у звязку із закінченням строку контракту) ЗУ "Про військовий обовязок і військову службу" у запас прапорщика ОСОБА_1 (а.с.5).

Наказом начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30. 11.2020 року № 574-ОС ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, звільненого з військової служби в запас наказом начальника 27 прикордонного загону від 29 жовтня 2020 року № 512-ОС (а.с.6).

Відповідно до вищевказаного наказу від 30.11.2020 року № 574-ОС вислуга років ОСОБА_1 років станом на 30.11.2020 року становить:

календарна: 08 років 11 місяців 02 дні;

пільгова: 01 рік 05 місяців 02 дні;

загальна: 10 років 04 місяці 04 дні.

04 грудня 2020 року позивач звернувся до начальника Мукачівського прикордонного загону із заявою якою просив виплатити йому длноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 років, як це передбачено ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".(а.с.8).

Листом від 17.12.2020 року №11/П-263 Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Прикордонної служби України за результатами розгляду заяви повідомив позивача про те, що позивач не має 10 років вислуги у календарному обчисленні. У звязку з цим, зазначено, що відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги про звільненні (а.с.9).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 25 Закону «Про Державну прикордонну службу України» №661-IV від 03.04.2003, військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постанова Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»
Пунктом 4 Постанови №393 встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні. Таким чином, поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Тобто, відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17 та у постанові від 24.11.2020 у справі №822/3008/17, в якій суд не відійшов від попередньої позиції.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановив суд, вислуга років позивача, станом на 30.11.2020 року становить: календарна: 08 років 11 місяців 02 дні; пільгова: 01 рік 05 місяців 02 дні; загальна: 10 років 04 місяці 04 дні. Тобто, понад 10 років, що підтверджується витягом з наказу від 30. 11.2020 року № 574-ОС .

Суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки на час звільнення його вислуга років становить понад 10 років.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України від 01.06.2006, №25921/02 Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «на явне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності».

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, по в`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію згідно з якою у Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 06.07.1999 № 8-рп/99; від 20.03.2002 № 5-рп/2002; від 17.03.2004 № 7-рп/2004).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до вимог п. 2 ст. 15 Закону України України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ". У звязку з чим, суд приходить висновку, що позовні вимоги відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Мукачівського прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) (вул. Недецеї, буд. 45,м. Мукачево,Мукачівський район, Закарпатська область,89600, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення зі списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 )( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова