Справа № 560/853/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/853/20

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

11 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - Єфімова О.М.

представників відповідача - Дробенюк О.О., Казарець О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнік-Дунаївці" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехнік-Дунаївці" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.19 № за платежем податок на прибуток у сумі 2408 282 грн. 50 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями -1 926 626,00 грн., за штрафними санкціями - 481 656,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 176 766 грн. 63 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 141 413,30 грн, за штрафними санкціями - 35353,33 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 884 грн. 02 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 522.0 грн., за штрафними санкціями - 130,50 грн., сума пені - 231,52 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у сумі 73 грн. 67 коп., у т.ч. за податковим зобов`язанням 43,50 грн, за штрафними санкціями - 10,88 грн., сума пені - 19,29 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п, сума штрафних санкцій 510,00 грн.;

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.19 № за платежем податок на прибуток у сумі 2408 282 грн. 50 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями -1 926 626,00 грн., за штрафними санкціями - 481 656,50 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 176 766 грн. 63 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 141 413,30 грн., за штрафними санкціями - 35353,33 грн.;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п, сума штрафних санкцій 510,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, суд відмовив.

Не погодившись із прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Наголошено на невідповідності спірних рішень вимогам закону.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили колегію суддів їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області, на підставі наказів №1900 від 28.08.2019, №10 від 30.08.2019, №132 від 18.09.2019, проведена документальна планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнік-Дунаївці" щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт №0080/22-01-05-11/38178295 від 09.10.2019, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено, зокрема, порушення вимог:

1) пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.2, пп. 138.3.3 п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України, п.5 П(С)БО 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Мінфіну від 27.04.2000 № 92, пп.7 п.2 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Мінфіну від 30.09.2003 № 561, п. 11, п.14 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000. за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну від 30.11.1999 №291, в результаті чого ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» занижено податок на прибуток всього в сумі 1926626 грн., у тому числі за півріччя 2018 року в сумі 850200 грн., за три квартали 2018 року в сумі 1119306 грн., за 2018 рік в сумі 1388413 грн., за І квартал 2019 року в сумі 261310 грн., за півріччя 2019 року в сумі 538212 грн.;

2) пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» занижено орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності всього в сумі 141413,30 грн. в т.ч., за жовтень 2016 року в сумі 16661,86 грн., за листопад 2016 року в сумі 64564,72 грн. та за грудень 2016 року в сумі 60186,72 грн.;

3) пп. 176.2 «б» п. 176.2. ст. 176 Податкового кодексу України, п 3.1 розділу III Наказу Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за II квартал 2016 року, III квартал 2016 року заповнені з недостовірними даними, за II квартал 2017 року. III квартал 2017 року, IV квартал 2017 року, II квартал 2018 року не в повному обсязі;

4) п. 164.2.1 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168 та абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України не нараховано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати посадових осіб за період з 01.06.2016 по 31.07.2016 в загальній сумі 545,75 грн., в т.ч. за: червень 2016 року в сумі 23,72 грн., липень 2016 року в сумі 522,00 грн.;

5) пп. 164.2.1. п.164.2 ст.164, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 та абз. «а» п. 176.2 ст. 176, пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу Податкового кодексу не нарахований та не перерахований до бюджету військовий збір з заробітної плати посадових осіб за період з 30.06.2016 по 31.07.2016 в загальній сумі 45,48 грн., в т.ч. за: червень 2016 року в сумі 1,98 грн., липень 2016 року в сумі 43,50 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 09.10.2019 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області було прийнято, зокрема:

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем податок на прибуток у сумі 2408282,50 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 1926626,00 грн, за штрафними санкціями - 481656,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 176 766 грн. 63 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 141 413,30 грн., за штрафними санкціями - 35353,33 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 884 грн. 02 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 522,00 грн., за штрафними санкціями - 130,50 грн., сума пені - 231,52 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Д» від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у сумі 73 грн. 67 коп., у т.ч. за податковим зобов`язанням 43,50 грн., за штрафними санкціями - 10,88 грн., сума пені - 19,29 грн.

- податкове повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п, сума штрафних санкцій 510,00 грн.;

Позивачем подано скаргу до ДПС України на податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.11.2019, яка була залишена без задоволення згідно рішення про результати розгляду скарги від 17.01.2020 №2144/6/99-08-05-01-06.

Позивач, вважаючи, що прийняті відповідачем рішення є протиправними, звернувся з цим позовом в суд.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Зокрема, даючи оцінку спірному рішенню податкового органу форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем податок на прибуток у сумі 2408 282 грн. 50 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями -1 926 626,00 грн., за штрафними санкціями - 481 656,50 грн., суд взяв до уваги, що оскільки згідно з абз.2 п.4 ПСБО 7 ТОВ «ЕКОТЕХНІК-ДУНАІВЦІ» опорні столи та сонячні панелі з фотовольтаїчних елементів було визнано в бухгалтерському обліку як окремі об`єкти основних засобів, то відповідно позивачем було складено акти за формою 03- 1 та Інвентарні картки за Формою 03-6 на кожний такий визнаний об`єкт окремо.

Визнання позивачем опорних столів та сонячних панелей з фотовольтаїчних елементів окремими об`єктами основних засобів підтверджується наказами №1-0С від 29.12.2016 «Про введення в експлуатацію основних засобів» з 30.12.2016, №4-ОС від 27.10.2017 «Про введення в експлуатацію основних засобів» з 27.10.2017, №1-ОС від 10.05.2018 «Про введення в експлуатацію основних засобів» з 10.05.2018, актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (типова форма 03-1), інвентарними картками обліку основних засобів (типова форма 03-6), відомостями нарахування амортизації, записами по рахунку 104 «Машини та обладнання» та рахунків 131 "Знос основних засобів", 1521 "Придбання основних засобів". Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважає, що ТОВ «ЕКОТЕХНІК-ДУНАІВЦІ» правильно та у відповідності до стандартів бухгалтерського обліку та норм податкового законодавства обліковує основі засоби - сонячні панелі на субрахунку 104 «Машини та обладнання», опорні столи на субрахунку 109 «Інші основні засоби», амортизувало їх як обладнання та визначило суму амортизаційних відрахувань у розмірі 34 341 394,82 гривень.

А тому, висновки ГУ ДПС у Хмельницькій області, зазначені в акті перевірки, про завищення позивачем амортизаційних відрахувань є безпідставними і, відповідно, податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем податок на прибуток у сумі 2408 282 грн. 50 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями -1 926 626,00 грн, за штрафними санкціями - 481 656,50 грн., на переконання суду є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 176 766 грн. 63 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 141 413,30 грн., за штрафними санкціями - 35353,33 грн., суд зауважив, що оскільки, технічна документація з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, затверджена головою Дунаєвецької районної ради від 24.10.2016 р., так само як і рішення Дунаєвецької районної ради Хмельницької області «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки» прийняте 24.10.2016 №7-10/2016, у TOB «Екотехнік-Дунаївці» не було підстав для застосування нормативно-грошової оцінки землі раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто до 01.01.2017.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» належно виконано обов`язки платника податку, визначені пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16, 288.1, пп.288.5 ст.288 ПК України щодо повноти нарахування та сплати орендної плати за земельну ділянку площею 31,9824 га, за липень - грудень 2016 року відповідно до умов договору оренди земельної ділянки.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № про застосування штрафних санкцій у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п, судом першої інстанції встановлено наступне.

ГУ ДПС у Хмельницькій області зазначає про те, що в порушення пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» не внесено до «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1 ДФ) суми повернутої фінансової допомоги фізичним особам фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ознакою доходу « 153» «Сума поворотної фінансової допомоги» за період: II квартал 2017 року, III квартал 2017, IV квартал 2017 року, II квартал 2018 року.

В даному випадку суд вважає, що суми повернутої поворотної фінансової допомоги фізичним особам фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягають відображенню в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) , так як вони не є доходом. До того ж, оскільки при повернення поворотної фінансової допомоги позивач не зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати ПДФО, то він і не є податковим агентом, а тому обов`язок відображення вказаної виплати у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) у позивача відсутній.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № про застосування штрафних санкцій у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Д» від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 884 грн. 02 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 522.0 грн., за штрафними санкціями - 130,50 грн., сума пені - 231,52 грн. та від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у сумі 73 грн. 67 коп., у т.ч. за податковим зобов`язанням 43,50 грн., за штрафними санкціями - 10,88 грн., сума пені - 19,29 грн., суд зауважив наступне.

Аналіз норм ПК України свідчить про те, що податковий агент сплачує суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету, в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи. Податковий агент у розумінні ПК України особа на яку покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику.

Згідно із 161 Підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу.

Оскільки законодавством України гарантується виплата заробітної плати не нижче за мінімальну та встановлений обов`язок щодо нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а позивач не виконав свого обов`язку, суд першої інстанції вважає, що відповідачем правомірно винесено податкові повідомлення-рішення форми «Д» від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 884 грн. 02 коп., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 522.0 грн., за штрафними санкціями - 130,50 грн., сума пені - 231,52 грн. та від 08.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору у сумі 73 грн. 67 коп., у т.ч. за податковим зобов`язанням 43,50 грн., за штрафними санкціями - 10,88 грн., сума пені - 19,29 грн.

З урахуванням наведеного, на думку суду, підстав для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Д» від 08.11.2019 № № та немає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 308 КАС України, апеляційному перегляду підлягає рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року в оскаржуваній відповідачем частині, а саме щодо прийнятих податковим органом податкових повідомлень-рішень від 08.11.19 №, від 08.11.2019 № та від 08.11.2019 №.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.77.1 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

На виконання зазначених норм Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнік-Дунаївці".

Податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 08.11.2019 № нараховано заборгованість за платежем податок на прибуток у сумі 2408282,50 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 1926626,00 грн., за штрафними санкціями - 481656,50 грн.

Відповідно до акта перевірки, посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області встановлено, що ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» здійснило будівництво та ввело в експлуатацію три сонячні (фотовольтаїчні) електростанції. При цьому позивачем самостійно визначено, що ці сонячні (фотовольтаїчні) електростанції є спорудами підприємства енергетики, що знайшло своє підтвердження в:

- декларації про початок виконання будівельних робіт «Нове будівництво сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкт альтернативної енергетика з використанням сонця), розташованої за межами населених пунктів Дем`янківської сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області на площі 31,9824 га». Вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК18-2000 « 2302.4»;

- дозволі на виконання будівельних робіт «Будівництво сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця) за межами с.Дем`янківці на території Дем`янковецької сільської ради». Вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК18-2000 « 2302.4»;

- повідомленні про початок виконання будівельних робіт «Нове будівництво сонячної (фотовольтаїчної) електростанції «Дунаївці-3» (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця) за межами с.Дем`янківці на території Дем`янковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Вид будівництва - нове будівництво, код об`єкта згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК 18-2000 « 2302,4»;

- декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області 27.12.2016 року № ХМ 58, по об`єкту сонячна (фотовольтаїчна) електростанція (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця), що розташована за межами населених пунктів Дем`янковецької сільської ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області на площі 31,9824 га І черга; код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 2302.4;

- сертифікаті серії ХМ № 68, виданому Управлінням Державної архітектурно- будівельної інспекції у Хмельницькій області 02.11.2017 року, про відповідність закінченого будівництвом об`єкта сонячної (фотовольтаїчної) електростанції (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця) за межами с.Дем`янківці та території Дем`янківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області;

- декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI), зареєстрованої Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області 16.05.2018 року № ХМ 54 по об`єкту сонячна (фотовольтаїчна) електростанція «Дунаївці-3» (об`єкт альтернативної енергетики з використанням енергії сонця); код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 2302.4.

В Державному реєстрі речових прав зареєстровано права власності на дані об`єкти нерухомості з цільовим призначенням; для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

На підставі наказів директора підприємства збудовані споруди - сонячні (фотовольтаїчні) електростанції з кодом об`єктів згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 2302.4 «Електростанція на нетрадиційних джерелах енергії» введено в експлуатацію.

Окрім того, як вбачається з актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ- 2в) підрядники на об`єктах будівництва споруд електроенергетики - сонячних (фотовольтаїчних) електростанцій (об`єктах альтернативної енергетики) проводили будівельні роботи та монтаж обладнання, яке не може самостійно виконувати функції з виробництва електроенергії, в т.ч., і сонячних модулів та опорних столів для кріплення модулів.

Таким чином, позивач визначив зазначені електростанції як споруди з кодом об`єктів згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 2302.4.

При цьому, підприємство здійснило облік основних засобів - сонячних панелів на субрахунку 104 «Машини та обладнання», опорні столи на субрахунку 109 «Інші основні засоби», амортизувало їх як обладнання та визначило суму амортизаційних відрахувань у розмірі 34 341 394,82 гривень.

Таким чином, на думку ГУДПС у Хмельницькій області, заниження податку на прибуток, сталося через те, що ТОВ «ЕКОТЕХНІК-ДУНАЇВЦІ», всупереч вимогам, визначеним у пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.1, п.138.2, пп. 138.3.3 п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України, п.5 П(С)БО 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Мінфіну від 27.04.2000 № 92, пп.7 п.2 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Мінфіну від 30.09.2003 № 561, п. 11, п.14 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000. за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну від 30.11.1999 №291 не оприбутковано на рахунку 103 «Будинки та споруди» окремі елементи (обладнання) цілісних фотовольтаїчних електростанцій, а саме сонячних модулів ти опорних столів для кріплення модулів, що можуть виконувати функції з виробництва електроенергії виключно у складі таких споруд, в результаті чого здійснено завищення амортизаційних відрахувань.

Досліджуючи спірне питання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2 - 138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку. Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Підпунктом 138.3.3 пункту 138.3 статті 138 Податкового кодексу України встановлено Мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів (крім випадку застосування виробничого методу нарахування амортизації) та визначено, що Мінімально допустимі строки корисного використання для група 3 - будівлі є 20 років та для групи 4 - машини та обладнання - 5 років. Мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів використовуються з урахуванням наступного. У разі коли строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів в бухгалтерському обліку менше ніж мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів, то для розрахунку амортизації використовуються строки, встановлені цим підпунктом. У разі коли строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів в бухгалтерському обліку дорівнюють або є більшими, ніж ті, що встановлені цим підпунктом, то для розрахунку амортизації використовуються строки корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів, встановлені в бухгалтерському обліку.

Відповідно до пункту 4 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за № 288/4509 Амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації). Основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік). Об`єкт основних засобів - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством. Якщо один об`єкт основних засобів складається з частин, які мають різний строк корисного використання (експлуатації), то кожна з цих частин може визнаватися в бухгалтерському обліку як окремий об`єкт основних засобів.

Пунктами 7 та 8 вказаного Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку визначено, що придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об`єкт основних засобів. Первісна вартість об`єкта основних засобів складається з таких витрат: суми, що сплачують постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-монтажних робіт (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв`язку з придбанням (отриманням) прав на об`єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням (створенням) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству); витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних засобів; інші витрати, безпосередньо пов`язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою. Фінансові витрати не включаються до первісної вартості основних засобів, придбаних (створених) повністю або частково за рахунок запозичень (за винятком фінансових витрат, які включаються до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 "Фінансові витрати"). Первісна вартість об`єкта основних засобів збільшується з одночасним створенням забезпечення на обґрунтовану розрахунком суму зобов`язання, яке відповідно до законодавства виникає у підприємства щодо демонтажу, переміщення цього об`єкта та приведення земельної ділянки, на якій він розташований, у стан, придатний для подальшого використання (зокрема на передбачену законодавством рекультивацію порушених земель).

Підпунктами 5.1.3 та 5.1.4 підпункту 5.1 пункту 5 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за № 288/4509 встановлено, що для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами: 5.1.3. Будівлі, споруди та передавальні пристрої; 5.1.4. Машини та обладнання.

Згідно з підпунктами 1.3 та 1.4 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561 для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами: 1.3. Будівлі, споруди та передавальні пристрої; 1.4. Машини та обладнання.

Відповідно до пункту 23 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509 нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється підприємством (у розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації.

Пунктами 24 та 25 вказаного Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку визначено, що при визначенні строку корисного використання (експлуатації) слід ураховувати: очікуване використання об`єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об`єкта та інші фактори. Строк корисного використання (експлуатації) об`єкта основних засобів переглядається в разі зміни очікуваних економічних вигод від його використання. Амортизація об`єкта основних засобів нараховується, виходячи з нового строку корисного використання, починаючи з місяця, наступного за місяцем зміни строку корисного використання.

Пунктом 26 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за № 288/4509 встановлено, що амортизація основних засобів (крім інших необоротних матеріальних активів) нараховується із застосуванням таких методів, зокрема, прямолінійного, за яким річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів. Нарахування амортизації може здійснюватися з урахуванням мінімально допустимих строків корисного використання основних засобів, встановлених податковим законодавством (крім випадку застосування виробничого методу).

Згідно з пунктами 29 та 30 вказаного Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509 нарахування амортизації проводиться щомісячно. Місячна сума амортизації при застосуванні прямолінійного методу визначається діленням річної суми амортизації на 12. Місячна сума амортизації при застосуванні методів зменшення залишкової вартості, прискореного зменшення залишкової вартості та кумулятивного визначається діленням суми амортизації за повний рік корисного використання на 12. Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання. Нарахування амортизації при застосуванні виробничого методу починається з дати, що настає за датою, на яку об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання. Нарахування амортизації припиняється, починаючи з місяця, наступного за місяцем вибуття об`єкта основних засобів, переведення його на реконструкцію, модернізацію, добудову, дообладнання, консервацію. Нарахування амортизації при застосуванні виробничого методу амортизації припиняється з дати, що настає за датою вибуття об`єкта основних засобів. уму нарахованої амортизації всі підприємства відображають збільшенням суми витрат підприємства і зносу основних засобів.

Таким чином, розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та з урахуванням мінімально допустимих строків корисного використання основних засобів, встановлених податковим законодавством (крім випадку застосування виробничого методу), зокрема для група 3 - будівлі в 20 років та для групи 4 - машини та обладнання в 5 років.

При цьому, що якщо один об`єкт основних засобів складається з частин, які мають різний строк корисного використання (експлуатації), то кожна з цих частин може визнаватися в бухгалтерському обліку як окремий об`єкт основних засобів. Водночас при визначенні строку корисного використання (експлуатації) слід ураховувати: очікуване використання об`єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об`єкта та інші фактори.

Позивачем на спростування позиції відповідача надано суду висновок судового експерта Незалежного інституту судових експертиз від 24.04.2020 за результатами проведення судової експертизи №9497, відповідно до якого визначено, що опорні конструкції та сонячні панелі на сонячній (фотовольтаїчній) електростанції "Дунаївці-3", розташованій за адресою Хмельницька область, Дунаєвецький район, с. Дем`янківці, вул. Весела,15/2, є збірно-розбірними конструкціями та можуть бути використані як обладнання для іншої сонячної (фотовольтаїчної) електростанції, а тому відповідно, сонячні модулі і опорні столи є окремими об`єктами основних засобів, які мають обліковуватися не на рахунку 103 «Будинки та споруди», а на рахунках 104 «Машини і обладнання» та 109 «Інші основні засоби».

Зазначений висновок експерта не приймається судом до уваги з огляду на те, що в ньому надано оцінку правовим питанням, які підлягають з`ясуванню під час судового розгляду та відносяться до компетенції суду.

Зокрема, як вбачається з висновку від 24.04.2020 за результатами проведення судової експертизи №9497, перед експертом поставлені наступні питання:

- чи є сонячна ( фотовольтаїчна) електростанція "Дунаївці-3", розташована за адресою: Хмельницька область, Дунаєвецький район, с.Дем"янківці, вул.Весела, будинок 15/2 спорудою?;

- чи є опорні столи та змонтовані на них сонячні панелі на сонячній ( фотовольтаїчній) електростанції "Дунаївці-3", розташованій за адресою:Хмельницька область, Дунаєвецький район, с.Дем"янківці, вул.Весела, будинок 15/2 спорудою спорулою?;

- чи залишилися сонячні панелі на сонячній ( фотовольтаїчній) електростанції "Дунаївці-3", розташованій за адресою:Хмельницька область, Дунаєвецький район, с.Дем"янківці, вул.Весела, будинок 15/2, після їх монтажу обладнанням?;

- чи залишилися сонячні панелі та опорні столи після їх монтажу на сонячній (фотовольтаїчній) електростанції "Дунаївці-3", розташованій за адресою:Хмельницька область, Дунаєвецький район, с.Дем"янківці, вул.Весела, будинок 15/2 конструктивно-відокремленими об"єктами, які можуть бути використані як обладнання для іншої сонячної (фотовольтаїчної) електростанції?.

Колегія суддів звертає увагу, що поставлені перед експертом зазначені вище питання, зважаючи на вимоги глави 5 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5) не можуть вирішуватись судовою будівельно-технічною експертизою.

Окрім того, частиною 9 статті 79 КАС України визначено, що копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Всупереч вимогам даної норми, позивачем не надано суду доказів направлення на адресу відповідача (отримання ним) копії висновку судового експерта Незалежного інституту судових експертиз від 24.04.2020 №9497 та який, в свою чергу не мав можливості подати до суду свої заперечення чи обгрунтування стосовно даного висновку, а також був позбавлений заявити відвід експерту ( п.п.7,8 ст. 104 КАС України).

Також необхідно зауважити, що відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Що стосується довідок б/н від 30.10.2019 року, виданих ПП «Експерт БТІ», про результати проведення обстеження трьох сонячних (фотовольтаїчних) електростанції, згідно яких зроблено висновок, що ПП «Експерт БТІ» неможливо здійснити технічну інвентаризацію сонячних модулів та металоконструкцій та внести їх у технічний паспорт, колегія суддів погоджується з позицією податкового органу, що інформація, наведена у вказаних довідках, підтверджує висновок, згідно якого, модулі та металоконструкції є окремими елементами цілісних споруд фотовольтаїчних електростанцій, які можуть виконувати функції з виробництва електроенергії виключно в складі таких споруд електроенергетики.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що таке обладнання як сонячні модулі та столи опорні є самостійними основними засобами, можуть бути демонтовані та встановлені в будь-якому іншому місці з подальшим використанням за своїм функціональним призначенням, оскільки вказані елементи є необхідними складовими сонячної електростанції та зазначені у їх складі позивачем самостійно при поданні документів під час введення їх у експлуатацію.

Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) підрядники на об`єктах будівництв споруд електроенергетики - сонячних (фотовольтаїчних) електростанцій (об`єктах альтернативної енергетики) проводили будівельні роботи та монтаж обладнання, яке не може самостійно виконувати функції з виробництва електроенергії, в тому рахунку і сонячних модулів та опорних столів для кріплення модулів.

З актів форми КБ-2в вбачається проведення робіт розроблення ґрунтів екскаваторами, розробка ґрунтів вручну в траншеях, улаштування ущільнених трамбівками підсилюючих щебеневих шарів, улаштування залізобетонних фундаментів, улаштування бетонних фундаментів під стійки, заглиблення стійок, засипка траншей, заглиблення віброзанурювачем стальних шпунтових паль 1 м масою до 50 кг, монтаж металоконструкцій опорних столів, монтаж фотовольтаїчних панелей. Це свідчить про виконання робіт по влаштуванню в тому числі фундаментів під столи опорні, сонячних модулів.

Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 затверджено Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, яким визначено, що споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Спорудам підприємств енергетики присвоєний код 2302. Електростанціям на нетрадиційних джерелах енергії присвоєний клас споруди2302.4. Споруда в електроенегетиці - будівельна система, яка пов`язана із землею, створена з будівельних матеріалів, устаткування та обладнання, яке може виконувати свої функції виключно у складі такої споруди.

Щодо посилань позивача про те, що оскільки сонячні електростанції складаються з частин, які мають різний строк корисного використання (експлуатації), то, відповідно до положень Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» ним правомірно прийнято рішення кожну з цих частин визнавати в бухгалтерському обліку як окремий об`єкт основних засобів, зокрема, елементи станції обліковуються на бухгалтерських рахунках 103 (будівлі), 104 (машини та обладнання), 109 (інші основні засоби), колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 24 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 конкретно встановлено, що для визначення строку корисного використання (експлуатації) має бути враховано: очікуване використання об`єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об`єкта та інші фактори.

Позивачем доказів на підтвердження встановлення показників визначених даною правовою нормою щодо кожної з частин з яких складаються сонячні електростанції та які обліковано на бухгалтерських рахунках 104, 109 (машини та обладнання) під час здійснення їх бухгалтерського обліку надано не було.

Також позивачем не надано належного обґрунтування з посиланням на відповідні підтверджуючі документи на підтвердження факту того, що складові сонячних електростанцій взагалі мають різний строк корисного використання (експлуатації) тобто, що вони мають різні показники за наступними критеріями: очікуване використання об`єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об`єкта та інші фактори.

При цьому, сам факт належності певних складових об`єкта основних засобів до різних видів майна, зокрема до будівель та машин/обладнання не визначений положеннями Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», як підстава для їх обліку як окремого об`єкт основних засобів.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено факт того, що сонячні електростанції не є цілісним об`єктом нерухомого майна, а також те, що окремі її частини мають різний строк корисного використання (експлуатації).

Враховуючи наведене позивачем не спростовано висновків викладених в акті перевірки про завищення позивачем амортизаційних відрахувань, а отже відсутні підстави для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем податок на прибуток у сумі 2408 282 грн. 50 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями -1 926 626,00 грн, за штрафними санкціями - 481 656,50 грн.

Стосовно податкового повідомлення - рішення №, яким визначено податкове зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб в сумі 141413,30 грн. та штрафної санкції в сумі 35353,33 грн., колегія судді вважає за необхідне зауважити наступне.

Приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

При цьому, згідно із п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За приписами п.288.5 ст.288 ПК України (чинного на момент виникнення відносин оренди земельної ділянки) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (п.288.5.1); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки ( п.188.5.2); не може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у пп.288.5.2 у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Згідно із положеннями пункту 3 частини 1 статті 15 Закону України від 06.10.1998 № 161 «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Положеннями статті 15 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 року № 1378 (далі по тексту - Закон 1378) встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що між ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» (орендарем) і Дунаєвецькою районною державною адміністрацією (орендодавцем) було укладено договір б/н оренди від 14.08.2016 року (далі по тексту - договір), відповідно до якого орендарю передається в оренду земельна ділянка для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (сонячної електростанції) загальною площею 31,9824 га, кадастровий номер: :03:002:0001, що розташована за межами населеного пункту с. Дем`янківці на території Дем`янковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Згідно п.4 договору оренди - нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення Договору не проведена.

Пунктом 8 договору передбачено, що розмір орендної плати розраховано відповідно до ст. 288.5.1 Податкового кодексу України. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у трикратному розмірі земельного податку, що становить 27 604,30 грн. в рік.

Пунктом 12 договору визначено, що умови договору в частині розміру орендної плати, можуть переглядатися сторонами у разі зміни розмірів земельного податку.

Відповідно до п. 31 визначено, що в місячний термін з моменту законодавчого врегулювання порядку проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та державної експертизи технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, необхідно провести нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки та внести зміни до договору, шляхом укладення з орендарем додаткової угоди.

Відповідно до п. 271.2 ст.271 ПК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період).

Враховуючи, що в даному випадку, рішенням Дунаєвецької районної ради від 26.10.2016 року затверджено нормативну грошову оцінку земель, що знаходяться поза межами населених пунктів, колегія суддів вважає, що п. 271.2 ст. 271 ПК України не поширюється на вказане рішення в частині офіційного оприлюднення рішення ради.

Згідно рішення 10-ї сесії Дунаєвецької районної ради Хмельницької області від 24.10.2016 року №7-10/2016 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка надана в оренду ТОВ «Екотехнік-Дунаївці». Згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, площею 319824 га, наданої в оренду позивачу для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об"єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, за межами населених пунктів Дем"янковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, виданому відділом Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 31.10.2016 року №97-2211-99-1-3695/2-16, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 31.10.2016 року становить 27143463 грн.

Також необхідно врахувати, що вказане рішення районної ради є актом індивідуальної дії, оскільки прийняте на виконання владних управлінських функцій та стосується прав та інтересів визначеної в цьому акті особи (ТОВ «Екотехнік-Дунаївці»), і його дія вичерпується його виконанням.

В даному випадку нормами Податкового кодексу України, якими врегульовано питання справляння орендної плати, земельного податку, встановлено різне правове регулювання орендної плати та земельного податку. До орендної плати застосовуються лише положення статей 285 - 287 ПК України (якими врегульовано питання податкового періоду, порядку обчислення плати, строк сплати земельного податку). В іншій частині правове регулювання земельного податку не поширюється на орендну плату, в тому числі і не поширюється дія п. 271.2 ст. 271 ПК України.

Колегія суддів вважає, що відповідачем обгрунтовано враховано нормативну грошову оцінку земельної ділянки з 24.10.2016 року, тобто з дати затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки рішенням сесії Дунаєвецької районної ради Хмельницької області, оскільки пунктом 271.2 статті 271 ПК України визначено порядок офіційного оприлюднення рішень рад стосовно нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів. Разом з тим, у даному випадку, рішенням Дунаєвецької районної ради затверджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що розташовано за межами населеного пункту.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.11.2019 № за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 176 766 грн. 63 коп., в т.ч. за податковими зобов`язаннями - 141 413,30 грн, за штрафними санкціями - 35353,33 грн. є обгрунтованим та відповідає нормам чинного законодавства.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № про застосування штрафних санкцій у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, податковий орган дійшов висновку, що в порушення пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України ТОВ «Екотехнік-Дунаївці» не внесено до «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1 ДФ) суми повернутої фінансової допомоги фізичним особам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ознакою доходу « 153» «Сума поворотної фінансової допомоги» за період: II квартал 2017 року, III квартал 2017, IV квартал 2017 року, II квартал 2018 року та заповнення з помилками та недостовірними даними граф 2-8 Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого ( сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форми №1ДФ) за ІІ-ІІІ квартал 2016 року.

Приймаючи оскаржуване рішення в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача не було обов"язку відображати у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форми "1ДФ) суми повернутої фінансової допомоги фізичним особам за ознакою доходу "153" "Сума поворотної фінансової допомоги".

Проте, колегія суддів вважає позицію суду першої інстанції в даному випадку помилковою, оскільки згідно з довідником ознак доходів до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку, відображається у формі №1ДФ за ознакою доходу "153" - "Сума поворотної фінансової допомоги".

Таким чином, Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку визначено, що суми поворотної фінансової допомоги підлягають відображенню у формі "1ДФ", а також передбачено відповідну ознаку для цього виду доходу.

При цьому перевіркою встановлено повернення в II кварталі 2017 позивачем громадянину ОСОБА_2 суми поворотної фінансової допомоги згідно Договору № 0107-15 від 01.07.2015 про надання фінансової допомоги. В II- IV кварталах, II кварталі 2018 позивачем повернуто громадянці ОСОБА_1 поворотну фінансову допомогу згідно Договірів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Окрім того, встановлено допущення позивачем заповнення з помилками та недостовірними даними граф 2-8 Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форми 1-ДФ) за II -III квартали 2016 року, що свідчить про порушення вимог п.3.1 розділу III Наказу Міністерства фінансів України №3 від 13.01.2015 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», оскільки графи 2-8 заповнені з помилками та недостовірними даними: в II кварталі 2016 року не відображено дані про прийнятих працівників, які приступили до роботи з 30.06.2016 року та суми нарахованого доходу, суми утриманого податку (101 ознака доходу); в III кварталі 2016 року не в повному обсязі відображено данні про прийнятих працівників, які приступили до роботи з 30.06.2016 року та суми нарахованого доходу, суми утриманого податку (101 ознака доходу).

Таким чином, колегія суддів вважає податкове повідомлення-рішення форм «ПС» від 08.11.2019 № про застосування штрафних санкцій у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п є правомірним та підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідача, як суб"єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в частині задоволених позовних вимог допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в цій частині та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 лютого 2021.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.