Справа № 161/20515/20
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/87/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що постановою ГУ ДПС у Волинській області № 25962/10/03-20-07-05-10 від 09.11.2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Постанова мотивована тим, що ТзОВ «Волиньтабак» не забезпечило можливості держателям електронних платіжних засобів здійснення розрахунків за продані товари з використанням електронного платіжного засобу (платіжного терміналу). Дане правопорушення було виявлене 01.10.2020 року за результатами фактичної перевірки кіоску ТзОВ «Волиньтабак» за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідно до Постанови КМУ «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 року № 878 звільнено від обов`язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) заклади громадського харчування закритого типу, які обслуговують певний контингент споживачів, зокрема особовий склад Збройних Сил та інших військових формувань, студентів, учнів та викладачів вищих, професійно-технічних, загальноосвітніх навчальних закладів, працівників промислових підприємств, підприємства торгівлі з торговельною площею до 20 кв.м. (крім автозаправних станцій), а також суб`єкти господарювання, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 25 тис. осіб. Відповідно до Договору оренди торговельного місця № 555 від 31.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , площа торговельного місця за даною адресою становить 5,50 кв.м. Враховуючи наведене, просить суд скасувати постанову ГУ ДПС у Волинській області № 25962/10/03-20-07-05-10 від 09.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, а провадження у справі закрити.

До вищевказаного адміністративного позову ОСОБА_1 також було долучено клопотання про поновлення строку на оскарження, яке обгрунтоване тим, що оскаржувану постанову він фактично отримав 30.11.2020 року, а тому просить поновити строку на звернення до суду з даним позовом (а.с. 11).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2021 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 20).

09.02.2021 року від ГУ ДПС у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву в обгрунтування якого зазначено, що сторона відповідача заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Свою позицію відповідач мотивує тим, що забезпечувати можливість здійснення держателями електронних платіжних засобів розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням електронних платіжних засобів зобов`язані лише ті суб`єкти господарювання, які при продажу товарів (наданні послуг) використовують реєстратори розрахункових операцій. Наведене свідчить про ту обставину, що посадовою особою ОСОБА_1 порушено порядок проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів В задоволенні позову просить відмовити (а.с. 24).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була фактично отриманою позивачем 30.11.2020 року. Зазначене підтверджується копією конверта АТ «Укрпошта», адресованого ГУ ДПС у Волинській області на адресу ТзОВ «Волиньтабак», а також наказом ТзОВ «Волиньтабак» № 65-В від 16.11.2020 року про відбуття ОСОБА_1 у щорічну основну відпустку (а.с. 12-13).

При цьому, вищевказану обставину відповідач у своєму відзиві на адміністративний позов не оспорював.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, а також обставини, якими позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, які визнаються поважними, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення з даною позовною заявою.

Судом встановлено, що постановою першого заступника ГУ ДПС у Волинській області Світлани Сави № 25962/10/03-20-07-05-10 від 09.11.2020 року ОСОБА_1 , як посадову особу ТзОВ «Волиньтабак», притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КупАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що підприємством «Волиньтабак» не забезпечено можливість держателям електронних платіжних засобів здійснення розрахунків за продані товари з використанням електронного платіжного засобу (платіжного терміналу), чим порушено п. 14, 19 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року та вимоги Постанови КМУ «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 року № 878 (а.с. 3).

Частиною 1 ст. 163-15 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 року № 878 (далі Постанова КМУ № 878) у відповідності до п. 14.7 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері продажу товарів, громадського харчування та послуг і які відповідно до закону використовують реєстратори розрахункових операцій, повинні здійснити перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги).

Разом з тим, п. 2 Постанови КМУ № 878 передбачено, що звільненяються від обов`язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) заклади громадського харчування закритого типу, які обслуговують певний контингент споживачів, зокрема особовий склад Збройних Сил та інших військових формувань, студентів, учнів та викладачів вищих, професійно-технічних, загальноосвітніх навчальних закладів, працівників промислових підприємств, підприємства торгівлі з торговельною площею до 20 кв.м. (крім автозаправних станцій).

Судом також встановлено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність, а саме: торгівлю тютюновими виробами за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Договору оренди торговельного місця № 555 від 31.12.2019 року, укладеним між СТ «Ковельський центральний ринок» та ТзОВ «Волиньтабак», площа торговельного місця за адресою: АДРЕСА_1 , становить 5,50 кв.м. (а.с. 5-6).

Таким чином, площа торгової точки у якій здійснює підприємницьку діяльність ТзОВ «Волиньтабак», директором якого являється ОСОБА_1 менша, ніж визначена Постановою КМУ № 878, а тому останній звільнений від обов`язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари.

Відтак, уповноважена особа відповідача прийшла до помилкового висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В даному випадку, в супереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано жодних доказів, щоб підтверджували обставини, вказані в оскаржуваній постанові та посилань на обставини, що ним були вжиті всі можливі заходи для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн. (а.с. 19), а тому відшкодування вказаної суми коштів, у зв`язку із задоволенням позову, необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 8-10, 72-78, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Головного управління ДПС у Волинській області про накладення адміністративного стягнення № 25962/10/03-20-07-05-10 від 09.11.2020 року.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову ГУ ДПС у Волинській області про накладення адміністративного стягнення № 25962/10/03-20-07-05-10 від 09.11.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська