Справа № 640/24574/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Київ № 640/24574/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 15.08.2019,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» (позивач, ТОВ «ЮСТ») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 15.08.2019 (ППР).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виявлене під час перевірки порушення ґрунтується на припущенні контролюючого органу про нереальність операцій між позивачем та контрагентом. Згадані операції оформлені належними та достатніми документами, а викладені в акті доводи не свідчать про недотримання позивачем норм податкового законодавства.

У відзиві ГУ ДПС у м. Києві, із посиланнями на акт перевірки зазначає про отримання інформації про керівника контрагента із матеріалів досудового розслідування, серед яких, протокол допиту свідка - директора, який зазначає про непричетність до діяльності юридичної особи-контрагента. Таким чином, позивач отримав товари від невстановлених осіб безоплатно та зобов`язаний був віднести таку суму до складу доходів. Оскільки такий обов`язок позивачем проігноровано, останнім занижено базу оподаткування податком на прибуток підприємств.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

За результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЮСТ» службовими особами ГУ ДПС у м. Києві виявлені порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки від 26.06.2019 (Акт перевірки).

Податковим повідомленням-рішенням № 2 від 15.08.2019 позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 144 000,00 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 36 000,00 грн.

Не погоджуючись зі згаданим ППР, ТОВ «ЮСТ» звернулось з позовною заявою. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Висновок Акту перевірки, в частині, що стосується предмета позову, викладений наступним чином:

«встановлені порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 5 ПСБО 11, ПСБО 15, що призвело до заниження суми податку на прибуток за 2016 рік на 144 000,00 гривень».

В п. 3.1.1 Акту перевірки послідовно викладені обставини, оцінка яких дозволила дійти до згаданого висновку.

Між ТОВ «Люкс Консоріс» (постачальник) та ТОВ «ЮСТ» (покупець) укладено договір поставки № 07-04-16 П від 07.04.2016, на підставі якого останній отримує від постачальника у власність товар відповідно до рахунків-фактур та накладних.

Аналогічні за змістом договори укладені між сторонами за № 7-15/16 від 15.04.2016, № 2-19/16 від 19.04.2016.

На виконання згаданих договорів постачальником складено видаткові накладні №№ 42031, 42030 від 20.04.2016, №№ 42110, 42111 від 21.04.2016 та №№ 41917, 41918, 41919, 41920, 41916 від 19.04.2016, за змістом яких позивачу передано товари на загальну суму 800 000,00 грн.

На підтвердження руху згаданої суми коштів, позивачем надано оборотно-сальдову відомість за квітень 2016 року та звіти про дебетові операції по банківському рахунку позивача.

В Акті перевірки відсутні зауваження щодо первинних документів, водночас, увага звертається на особі керівника ТОВ «Люкс Консоріс», яким у період здійснення згаданих господарських операцій був ОСОБА_1 .

Контролюючий орган посилається на матеріали досудового розслідування кримінального провадження за № 0000017 від 24.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України.

Згаданим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, незаконно використовуючи реквізити ТОВ «Люкс Консоріс» з метою безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ та завищенню валових витрат реально діючим підприємствам вчинили пособництво службовим особам таких підприємств в ухиленні від сплати податків.

Серед досліджених матеріалів - протокол допиту ОСОБА_1 , який зазначив про непричетність до діяльності ТОВ «Люкс Консоріс», з огляду на що, в Акті перевірки викладено висновок про діяльність товариства поза межами правового поля, що не узгоджується з нормами ПК України.

Крім того, зазначено про те, що ТОВ «ЮСТ» не проявило розумної обережності при укладанні договору зі згаданим контрагенту, оскільки за звичаями ділового обороту слід звертати увагу також на ділову репутацію, наявність відповідних ресурсів тощо.

Зважаючи на нереальність таких господарських операцій, ГУ ДПС у м. Києві з`ясовано, що ТОВ «ЮСТ» отримало товари на суму 800 000,00 грн від невстановлених осіб, безоплатно, що не включено до складу доходів за звітний період.

За змістом пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податковм на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Наказом Міністерства фінансів України № 20 від 31.01.2000 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» (ПСБО 11).

Іншим наказом Міністерства фінансів України № 290 від 29.11.1999 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (ПСБО 15).

Згідно з п. 5 ПСБО 11 зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Пунктом 5 ПСБО 15 встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Керуючись наведеним, презюмуючи, що зобов`язання позивача перед контрагентом, діяльність якого визнана фіктивною, не визнається, останній мав збільшити податкове зобов`язання з ППП виходячи з бази оподаткування в розмірі безоплатно отриманих товарів на 800 000,00 грн за такими господарськими операціями.

Наведений висновок сформований на підставі релевантних норм спеціального законодавства, водночас, цілком ґрунтується на фіктивності діяльності ТОВ «Люкс Консоріс».

Таким чином, передумовою для невизнання зобов`язання перед ТОВ «Люкс Консоріс», є висновок про неможливість здійснення господарських операцій останнім, сформований на підставі матеріалів досудового розслідування, фігурантом якого є директор останнього.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (ст. 83 ПК України).

Судом встановлено, що вирок стосовно директора або інших службових осіб ТОВ «Люкс Консоріс», станом на дату ухвалення даного рішення, не винесено.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 78 КАС України).

Логічно-зворотним є твердження про те, що не встановлення іншим судом обставин, зокрема, щодо вини особи у вчиненні злочину, не слугує підставою звільнення від доказування.

Іншими словами, лише висновки про наявність або відсутність складу злочину в діях певної особи, які викладаються у вироку суду, мають преюдиціальний характер для адміністративного суду та не вимагають доказування.

За відсутності вироку, неможливе встановлення складу злочину або кримінального правопорушення, натомість, застосовуючи матеріали досудового розслідування, податковий орган, презюмуючи істинність викладених в них відомостей, підмінив поняття «інформація» та «факт».

Окрім посилань на матеріали досудового розслідування, перевіряючи особи обмежились інформацією з інформаційних баз даних фіскального органу, без застосування будь-яких заходів отримання податкової інформації або проведення контролю ТОВ «Люкс Консоріс».

За даних обставин, з урахуванням належним чином оформлених первинних документів, встановлених обставин про фактичний рух коштів позивача за зобов`язанням перед контрагентом та про фактичних рух товарів, що визнано відповідачем в Акті перевірки, висновок про безоплатне отримання таких товарів є недоведеним, як і твердження про фіктивність господарських операцій в цілому.

Наведене свідчить про недотримання відповідачем принципу обґрунтованості при вирішенні питання про нарахування податкового зобов`язання.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваного ППР) встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскільки відсутні достатні передумови для визначення податкового зобов`язання з ППП за оскаржуваним ППР, штрафна санкція також нарахована безпідставно.

Згідно з частинами 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про недоведення відповідачем фактів порушення позивачем податкового законодавства та обставин, за яких контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання, натомість, підстав для застосування штрафних санкцій, з огляду на що, оскаржуване ППР підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 15.08.2019.

3. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 2700,00 (дві тисячі сімсот) гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮСТ» (вул. Трублаїні, 2, м. Київ, 03034, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко