Справа № 520/4986/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р. Справа № 520/4986/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020, по справі № 520/4986/2020

за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2

до Міністерства юстиції України

треті особи: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі- позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України Міністерства юстиції України № 1397/5 від 13.04.2020, яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 №47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та заблоковано доступ приватному нотаріусу приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 позов залишено без задоволення.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, не погоджуючись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини у справі, зокрема не враховано, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 до Державного реєстру прав не вносилось жодних записів щодо ОСОБА_3 , як іпотекодавця, тому його права не були порушені. Також зазначає, що рішення суду першої інстанції не містить обґрунтувань та підстав вважати іпотеку припиненою або такою, що не підлягає державній реєстрації; які права та інтереси скаржника були порушені при прийнятті рішення від 24.05.2019; які суперечності були наявні між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на момент прийняття рішення про державну реєстрацію від 24.05.2019; щодо співмірності та співвідношення негативних наслідків від прийнятого рішення та проведеної реєстраційної дії.

ОСОБА_1 (далі - третя особа), вважаючи рішення суду першої інстанції неправомірним з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив судове рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування зазначив про не врахування судом першої інстанції, що у скарзі ОСОБА_3 не було зазначено, які саме його права порушені рішенням про державну реєстрацію від 24.05.2019; посилання відповідача на те, що приватний нотаріус не встановила факт зміни сторони договору (іпотекодавця) за договором іпотеки, є помилковим, оскільки ні Законом України «Про нотаріат», ні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не встановлено, що нотаріуси наділені правом встановлювати факти зміни сторони договору.

Також зазначає про не врахування судом, що повноваження Міністерства юстиції України поширюються виключно на випадки оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав, які не ґрунтуються на підставі рішення суду та коли щодо нерухомого майна відсутній судовий спір. В даному випадку надані державним реєстратором до відповідача документи свідчать про те, що до зазначеного нерухомого майна був судовий спір та рішення суду набрало законної сили, тому у Міністерства юстиції України відсутні підстави розглядати скаргу ОСОБА_3 .

Крім того, оскаржуваний наказ відповідача не містить підпису Міністра юстиції, винесений з порушенням строків та виконаний з порушенням вимог до оформлення бланків наказів, встановлених Наказом Міністерства юстиції України № 1405/5 від 03.08.2015.

Міністерство юстиції України (далі - відповідач) надало відзиви на апеляційні скарги, в яких просило залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 18.11.2019 ОСОБА_3 подано до Міністерства юстиції України скаргу, в якій зазначено, що 23.10.2019 з інформаційної довідки № 1856349 йому стало відомо про рішення про державну реєстрацію від 24.05.2019 № 47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Вказаним рішенням на його квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить йому на підставі договору куплі-продажу № 286 від 19.02.2011, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петріченко О.О., позивачем було зареєстровано іпотеку за договором відступлення права вимоги № 8893 від 12.11.2010, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М ( т. 1 а.с. 149-150).

28.02.2020 за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 Колегією Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено Висновок, яким рекомендовано скаргу ОСОБА_3 від 18.11.2019 задовольнити частково; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 № 47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2; тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру прав приватному нотаріусу ОСОБА_2 строком на три місяці (т. 1 а.с. 170-172).

В обгрунтування Висновку зазначено, що 24.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_2 зареєстровано заяву в базі даних заяв Державного реєстру прав за № 34224953 (далі заява, щодо державної реєстрації виникнення іншого речового права (іпотеки) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку подано уповноваженою особою ТОВ "ОТП Факторинг Україна" Михайловим О. І.

До заяви було додано: договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 №2368; рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2012 у справі №2-9995/11; договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. № 8893; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2011 у справі № Б-39/181-10.

Відповідно до умов договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 № 2368, сторонами за цим договором виступили ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 .

В подальшому між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 12.11.2010 № 8893. Будь-яких інших документів, які б вказували на зміну сторони до говору, а саме іпотекодавця, до заяви додано не було.

З доданих до заяви судових рішень не встановлено, що предметом спорів було питання щодо зміни сторони за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 № 2368.

Приватним нотаріусом ОСОБА_2 встановлено черговість розгляду заяв в базі даних заяв Державного реєстру прав за критерієм пошуку "реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна", "адреса об`єкта нерухомого майна та складової частини", здійснено пошуки в Державному реєстрі прав за критеріями пошуку: "адреса об`єкта нерухомого майна", "реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна", "прізвище, ім`я, по-батькові", "податковий номер".

24.05.2019 за результатами розгляду заяви приватним нотаріусом ОСОБА_2 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47029249, на підставі якого проведено державну реєстрацію виникнення іншого речового права (іпотеки), де іпотекодержателем зазначено ТОВ "ОТП Факторинг України", а іпотекодавцем ОСОБА_3 (номер запису про державну реєстрацію іпотеки 317023130).

Отже, приватний нотаріус ОСОБА_2 не перевірила подані їй документи на відповідність діючому законодавству (не встановила факт зміни сторони договору (іпотекодавця) за договором іпотеки), тому рішення від 24.05.2019 прийняте з порушенням ст.ст. 10, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

13.04.2020 на підставі вищевказаного Висновку від 28.02.2020 Міністерством юстиції України прийнято наказ № 1397/5, яким скаргу ОСОБА_3 від 18.11.2019 задоволено частково; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.05.2019 № 47029249, прийняте приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2; тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру прав приватному нотаріусу ОСОБА_2 строком на три місяці; у задоволенні інших вимог відмовлено (т. 1 а.с. 9).

Позивач, не погоджуючись з наказом відповідача, звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав, згідно якого державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 затверджено "Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Порядок № 1127), п.1 якого визначено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно п. 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Відповідно до п. 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Правовими положеннями п. 1 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до пп. «а», «г» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення, зокрема про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

З наданих до відповідача та до суду першої інстанції судових рішень вбачається, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2011 скасовано постанову Господарського суду Харківської області від 10.01.2011 по справі № Б-39/181-10 та припинено провадження про визнання банкрутом ФО-П ОСОБА_4 . Предметом судового розгляду Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 2-9995/11 було звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором від 12.12.2007, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 (т. 1 а.с 15-29).

Тобто, вищевказаними судовими рішеннями не розглядалося питання щодо зміни сторони за договором іпотеки, а саме іпотекодавця, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О. 12.12.2007 № 2368.

За таких обставин, відповідач мав законні підстави для прийняття до розгляду скарги ОСОБА_3 , що спростовує доводи апелянтів щодо відсутності повноважень у Міністерства юстиції України розглядати зазначену скаргу з тих підстав, що право, реєстрація якого оскаржує ться, було набуто на підставі судового рішення, що набрало законної сили, а також оскільки щодо нерухомого майна був наявний судовий спір.

Щодо доводів апелянта (третьої особи) про неналежне оформлення оскаржуваного наказу, колегія суддів зазначає наступне.

На момент прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу діяла Інструкція з діловодства в Міністерстві юстиції України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.2019 № 3101/5

Пунктами 19-79, 80-99 вищевказаної Інструкції передбачено вимоги до бланків та оформлення наказів Міністерства юстиції України.

Наказ Міністерства юстиції України від 13.04.2020 № 1397/5 відповідає всім вимогам чинного законодавства, зокрема, бланк містить нумерацію, сам наказ підписаний Міністром юстиції України (т. 1 а.с. 173).

Щодо доводів апелянта (третьої особи) про несвоєчасність прийняття оскаржуваного наказу, колегія суддів зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Отже, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Щодо інших доводів, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що наказ Міністерства юстиції України від 13.04.2020 № 1387/5 прийнятий в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством, тому не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 по справі № 520/4986/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий Г.Є. Бершов