Справа № 120/160/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 лютого 2021 р. Справа № 120/160/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.09.2020 № 78 про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби перебування на посаді голови Жмеринської міської ради Вінницької області у період з 05.04.2002 по 21.04.2006;

- зобов`язати відповідача здійснити переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з 15.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач у період з 05.04.2002 по 21.04.2006 працював на посаді міського голови Жмеринської міської ради Вінницької області. У зв`язку із досягненням пенсійного віку позивачу призначено пенсію за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".

15.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Рішенням від 17.09.2020 № 78 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. При цьому відповідач дійшов висновку, що період роботи позивача з 05.04.2002 по 21.04.2006 не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Позивач вважає рішення від 17.09.2020 № 78 протиправним і таким що підлягає скасуванню, оскільки період його роботи на посаді Жмеринського міського голови, відповідно до ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, зараховується до стажу державної служби.

Тому з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 15.01.2021 відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано за ініціативою суду у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 для дослідження судом.

15.02.2021 на адресу суду надійшли оригінали матеріали пенсійної справи та відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача на посаді Жмеринського міського голови з 05.04.2002 по 21.04.2006 до стажу державної служби, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених ст. 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в сукупності, суд встановив наступне.

15.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (а.с.17).

Рішенням від 17.09.2020 № 78 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Рішення мотивовано тим, що нормами пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено право певної категорії державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку визначеному для осіб, які мають не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Зокрема:

- державні службовці, які на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII станом на 01.05.2016 обіймали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України;

- особи, які на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII мали не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016.

При цьому відповідач дійшов висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, станом на 01.05.2016 становить 7 років 7 місяців 1 день (за період з 01.10.2008 по 01.05.2016), що є недостатнім для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Крім того відповідач зазначив, що до заяви про переведення на пенсію державного службовця позивачем не надано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а.с.21-22).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон від 16.12.1993 № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі № 560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

Отже, з аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, суд доходить висновку, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (для чоловіків 62 роки); 2) загальний страховий стаж не менше 35 років; 3) зайняття посади державного службовця та наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016.

Щодо досягнення позивачем на день звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця віку 62 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 62 років 13.09.2020 (а.с.7).

Із заявою про переведення його на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ позивач звернувся 15.09.2020. Відтак, позивачем дотримано першу із вимог ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме досягнення 62 років.

Щодо підтвердження позивачем загального страхового стажу - 35 років, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 15.01.2021 витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

15.02.2021 на адресу суду одночасно із відзивом на позовну заяву відповідачем надано оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 № 78.

Згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , Головним управлінням встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 46 років 7 місяців 20 днів (матеріали пенсійної справи арк. 150). Крім того вказаний стаж підтверджено записами трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладенням до трудової книжки серії НОМЕР_3 (а.с.10-14).

Отже, позивачем дотримано другу із умов для призначення пенсії на підставі ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме підтверджено наявність загального страхового стажу більше 35 років.

Щодо третьої із обов`язкових умов призначення бажаної для позивача пенсії, а саме зайняття посади державного службовця та наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладення до трудової книжки серії НОМЕР_3 судом встановлено, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працював на посаді державного службовця, а саме на посаді начальника Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Отже, умови про перебування на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 позивачем дотримано.

Щодо наявності стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016, суд зазначає наступне.

Відмовляючи у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача на посаді Жмеринського міського голови Вінницької області у період з 05.04.2002 по 21.04.2006, оскільки вказана посада не відноситься до посад передбачених ст. 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII. Також повідомлено, що без урахування спірного стажу, станом на 01.05.2016 стаж державної служби ОСОБА_1 становить 7 років 7 місяців 1 день (01.10.2008 по 01.05.2016).

Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладення до трудової книжки серії НОМЕР_3 , позивач у період з 05.04.2002 по 21.04.2006 працював на посаді міського голови.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон від 07.06.2001 № 2493-III).

Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом (ст. 1 Закону від 07.06.2001 № 2493-III)

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст. 2 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 07.06.2001 № 2493-III, дія Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Згідно п. 8 Прикінцевих положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283) (чинним до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органі місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Так, п. 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Стаття 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III встановлює категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких: друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради.

Отже, посада міського голови яку обіймав позивач у період з 05.04.2002 по 21.04.2006 включена до переліку посад, робота на яких зараховується при обчисленні стажу державної служби.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що період роботи ОСОБА_1 з 05.04.2002 по 21.04.2006 на посаді Жмеринського міського голови відповідачем протиправно не врахована до стажу його роботи на посадах державної служби.

Щодо посилання відповідача на те, що посада міського голови не відноситься до посад передбачених ст. 46 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, суд зазначає наступне.

Так, у постанові від 01.04.2020 (справа № 607/9429/17) Верховний Суд дійшов таких висновків:

Статтею 46 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п. 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом від 07.06.2001 № 2493-III.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком № 283, а тому період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді міського голови зараховується до стажу державної служби.

Безпідставними є також доводи, що станом на 01.05.2016 у позивача відсутній необхідний для призначення спірної пенсії стаж, а саме 20 років державної служби, оскільки на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, мають право державні службовці, які на день набрання чинності Законом від 10.12.2015 № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

Крім того суд критично оцінює твердження відповідача, що позивачем до заяви про переведення на пенсію державного службовця позивачем не надано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оскільки в матеріалах пенсійної справи наявна така довідка.

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 05.04.2002 по 21.04.2006 на посаді Жмеринського міського голови.

Тому, викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.09.2020 № 78 мотиви відмови є неправомірними, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.09.2020 № 78 про відмову у переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

Беручи до уваги наявність підстав для зарахування до стажу державної служби спірного періоду роботи з 05.04.2002 по 21.04.2006 (4 роки 0 місяців 16 днів) та враховуючи безспірний період державної служби позивача з 01.10.2008 по 01.05.2016 (7 років 7 місяців 1 день), суд дійшов висновку, що позивачем дотримано усіх умов передбачених ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII для призначення бажаної пенсії.

Тому, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII з 15.09.2020.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.09.2020 № 78 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи на посаді міського голови з 05.04.2002 по 21.04.2006.

Зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з 15.09.2020.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович