Справа № 520/5749/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 р. Справа № 520/5749/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 10.08.20 року по справі № 520/5749/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивачка) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом також відповідач, ДПС у Харківській області), в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області від 21.02.2020 за № Ф-12567-17 у сумі 29293,44 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2020 за № Ф-12567-17, що видана Головним управлінням ДПС у Харківській області у сумі 29293,44 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з викладенням висновків, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить нормативно-правове обґрунтування, покладене в основу прийняття спірного рішення, і перелік доводів, зазначених у відзиві на позовну заяву, які, на його думку, судом першої інстанції не взято до уваги під час ухвалення рішення.

За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), згідно з даними з інформаційної системи "Податковий блок" перебувала на обліку як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування (КВЕД 52.12.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту) у період з 01.08.2007 по 17.02.2020.

17.02.2020 державним реєстратором Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій № 2000714 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за принципом мовчазної згоди.

На час розгляду справи позивачка перебуває на обліку в Салтівському управлінні Головного управління ДПС у Харківській області, Куп`янська ДПІ (Шевченківський район) як фізична особа, яка отримувала дохід від підприємницької діяльності.

За даними інтегрованої картки платника ІС "Податковий блок", наданої відповідачем до відзиву, станом на 17.02.2020 позивачці за період з 01.01.2017 по 31.01.2020 нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 29293,44 грн.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів Головного управління ДПС у Харківській області 21.02.2020 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-12567-17 щодо сплати боргу з єдиного соціального внеску.

22.04.2020 позивачкою отримано спірну вимогу (а.с. 31).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2020 за №Ф-12567-17 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалася з питань застосування принципу «належного урядування», зважаючи на те, що у спірних правовідносинах контролюючий орган не проводив перевірку позивачки з питання повноти та своєчасності сплати єдиного соціального внеску, дійшов висновку про протиправність вимог податкового органу з приводу необхідності сплати ОСОБА_2 єдиного соціального внеску та, як наслідок, про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2020 за № Ф-12567-17.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (набув чинності 01.01.2011) (далі - Закон № 2464-VI).

Підпунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до п. п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів встановлено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (в подальшому - Інструкція № 449).

Відповідно до п. 1 розділу VІ Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

За приписами п. 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику податків вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

Судовим розглядом установлено, що лише 17 лютого 2020 року позивачкою припинено реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з реєстраційною карткою платника податків позивачки, /а. с. 30/, у блоці "реєстраційні дані зазначено припинення за принципом мовчазної згоди", дата проведення державної реєстрації припинення 17.02.2020, дата зняття з обліку платника податків 17.02.2020, що свідчить про відсутність обставин, які б унеможливлювали нарахування позивачці ЄСВ в автоматичному режимі у період з 01.01.2017 по 31.01.2020.

З інтегрованої картки платника податків позивачки за 2017-2019 роки встановлено, що розрахункову суму єдиного соціального внеску позивачці нараховано за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн, за 2018 рік - у розмірі 9828,72 грн, за 2019 рік - 11016,72 грн, разом 29293,44 грн.

Отже, наявність у позивачки боргу зі сплати єдиного соціального внеску повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, інтегрованою карткою платника - фізичної особи-підприємця.

Колегія суддів зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця борг з єдиного внеску.

Така правова позиція викладена у Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16.

Враховуючи, що за даними облікової картки платника єдиного внеску позивачка має недоїмку зі сплати єдиного внеску, а інших доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості, суду не надано, колегія суддів дійшла висновку про правомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Помилковим є твердження позивачки про недотримання відповідачем строків формування спірної податкової вимоги, з огляду на те, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок (ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Також, колегія суддів зазначає, що Інструкція № 449 не містить більш точного визначення, коли саме орган доходів і зборів має виявити своєчасно не нараховані та/або не сплачені платником суми єдиного внеску і є відносним поняттям, а тому фактично строками не обмежується.

Умова, яка ставиться до податкового органу у пункті 3 розділу VI, нівелюється пунктом 2 цього розділу Інструкції № 449 та жодним чином не спростовується позивачкою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що положеннями як зазначеної Інструкції № 449, так і Закону № 2464-VI прямо не визначено наслідків пропуску зазначених вище строків, як, для прикладу, у випадку пропуску органом доходів і зборів строку надання відповіді за скаргою платника податків на вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивачки з приводу наявної бездіяльності з боку контролюючого органу щодо ненадіслання відповідачем жодних вимог про сплату боргу (недоїмки) протягом періоду існування заборгованості, оскільки вказане, на переконання колегії суддів, не звільняло позивачку від обов`язку сплати єдиного внеску своєчасно, у встановлені строки самостійно, без винесення контролюючим органом вимог.

В даному випадку, позивачкою жодним чином не спростовується наявність самої заборгованості, доводами позивачки є порушення податковим органом строків формування та направлення оскаржуваної вимоги, а також відсутність проведення перевірки. Відповідачем же надано належні докази на підтвердження наявності заборгованості позивачки зі сплати ЄСВ та правомірності свого рішення, а саме, вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 21.02.2020 за у сумі 29293,44 грн.

Відтак, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, винесена контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, відповідає положенням Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Отже, враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, приймаючи спірну вимогу № Ф-12567-17 від 21.02.2020, діяв відповідно до норм чинного законодавства України та дотримався вимог, передбачених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За сукупністю наведених обставин та виходячи з системного аналізу зазначених вище норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблено неправомірний висновок про протиправність вимог податкового органу з приводу необхідності сплати ОСОБА_2 єдиного соціального внеску та, як наслідок, про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2020 за № Ф-12567-17.

Згідно із приписами пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 по справі № 520/5749/2020 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич