Справа № 480/7266/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2021 року Справа № 480/7266/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Управління поліції охорони в Сумській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, визнання дій протиправними та дискримінаційними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області та до Управління поліції охорони в Сумській області та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог остаточно просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) ГУНП в Сумській області щодо не вирішення питань викладених у скарзі № 409 від 21.07.2020 р.;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління поліції охорони в Сумській області щодо не вирішення питань викладених у скарзі № 175 від 12.03.2020 р.;

- зобов`язати ГУНП в Сумській області повторно розглянути скаргу № 409 від 21.07.2020 р., по суті вирішити її питання і надати запитувану інформацію;

- зобов`язати Управління поліції охорони в Сумській області повторно розглянути скаргу № 175 від 12.03.2020 р., по суті вирішити її питання і надати запитувану інформацію;

- стягнути з відповідачів 150 000 грн. на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, спричиненої неналежним розглядом його двох скарг № 175 від 12.03.2020 р. та № 409 від 21.07.2020 р.;

- визнати протиправними і дискримінаційними дії Управління поліції охорони в Сумській області та ГУНП в Сумській області, такими, що вчинені з перевищенням службових повноважень, обмежили право позивача на свободу пересування, порушили його рівноправність по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, принизили його честь і гідність, завадили його планам, порушили ст. 313 ЦК України, ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права;

- стягнути з відповідачів 150 000 грн. на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, завданої обмеженням його права на свободу пересування, порушенням його рівноправності по відношенню до інших громадян, які були присутніми на представленні губернатора, приниженням його честі і гідності, перешкоджанням його планів, та його прав гарантованих ст. 313 ЦК України, ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Ухвалою від 30.10.2021р. позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 30.10.2021р. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про зобов`язання вчинити дії для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.161, ст.365 КК України всіх поліціантів, які не допустили його на представлення губернатора 11.03.2020р.

23.11.2020р. строк для усунення недоліків позовної заяви продовжено на 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

18.12.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від позивача надійшло клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для визначення відшкодування завданої йому моральної шкоди, на вирішення якої поставити такі питання: чи є ситуація, що досліджується (неналежний розгляд двох скарг № 175 від 12.03.2020 р. та № 409 від 21.07.2020 р.), психотравмувальною для нього; чи спричинені йому страждання та моральна шкода, яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу та який можливий розмір грошового відшкодування за завдані страждання і моральну шкоду; чи є ситуація, що досліджується (обмеження права на свободу пересування 11 березня 2020 року, групою поліціянтів у змові з працівниками служби охорони, які перевищуючи свої службові повноваження, самоправно перекрили йому шлях і заблокували вхід до залу № 32 на 3 поверсі будівлі Сумської ОДА та завадили йому бути присутнім і на власні очі побачити, і зняти на відео процес представлення нового керівника Сумської ОДА), дискримінацією та психотравмувальною для нього; яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу.

Представником Управління поліції охорони в Сумській області подані письмові заперечення на вказане клопотання, згідно з якими з причин довготривалого терміну, що минув після події, відсутності можливості належним чином дослідити зазначені позивачем питання та обставини і надання об`єктивного висновку за підсумками проведення психологічної експертизи, доцільність призначення такої експертизи судом відсутня. Крім того, вирішити справу в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди можна і без висновку експерта.

Представником Головного управління Національної поліції в Сумській області подані письмові заперечення на вказане клопотання, відповідно до яких скарга №409 за своїм змістом у розумінні ст.3 Закону України «Про звернення громадян» є заявою, а не скаргою, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди на підставі ст.25 Закону України «Про звернення громадян».

Вирішуючи вказане клопотання позивача, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 74 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження.

Приписами статті 81 КАС України передбачено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до частини першої статті 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Виходячи із змісту частини першої статті 102 КАС України, вбачається, що призначення судом експертизи є обов`язком за наявності певних умов при цьому предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, при з`ясуванні фактів, з якими Закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог статті 1167 Цивільного кодексу України, що визначають підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода - втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до підпункту 2 частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Водночас, досліджуючи подане позивачем клопотання про призначення експертизи, суд виходить із відсутності сукупності умов, наявність яких зумовлює необхідність їх призначення у даній справі.

Зокрема, суд, з урахуванням положень, наведених в пунктах 4, 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями), не вбачає необхідності призначення наведеної експертизи з метою встановлення обґрунтованості заявлених позивачем вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача.

Керуючись статтями 102, 243, 248, 250, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.О. Осіпова