Справа № 120/5052/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 лютого 2021 р. Справа № 120/5052/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Михайловського М.В.,

представника позивача: Арустамян Е.Е.,

представника відповідача: Лозінської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки та рішення про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач). За змістом позовних вимог позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати наказ №1978 від 12.06.2020 року про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 (магазин, АДРЕСА_1 ) з 22.06.2020 року терміном 10 діб та рішення про застосування фінансових санкцій від 20.07.2020 року № 216/02/32/05/06/ НОМЕР_1 , яким на позивача наклали фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначає, що на підставі наказу №1978 від 12.06.2020 року ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку, за результатами якої було складено акт (довідку) фактичної перевірки та прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 20.07.2020 року № 216/02/32/05/06/ НОМЕР_1 , яким на СГ ОСОБА_1 наклали фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн. У позовній заяві вказується, що такі наказ і рішення є протиправними, адже підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України було доповнено пунктами 52-1 - 52-5, відповідно до пункту 52.2 якого вирішено установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Окрім того, Законом України №591-ІХ від 13.05.2020 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" було внесено зміни до пункту 52-2. Так, в абзаці першому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" вирішено замінити цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19)".

Відтак, на переконання сторони позивача, оскільки на час проведення перевірки діяв мораторій на здійснення останніх, то оскаржувані наказ та рішення, прийняті за результатами проведення перевірки, є протиправними.

22.09.2020 року до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вирішено, що клопотання про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню, оскільки такий позивачем порушено не було.

27.10.2020 року було подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Щодо твердження позивача про дію мораторію на час проведення перевірки, представник відповідача вказує, що мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок діє з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабміном, крім, зокрема, фактичних перевірок щодо порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками; здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених пп. 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 ПКУ.

Таким чином, реалізуючи повноваження, надані ПК України - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, податковим органом було проведено фактичну перевірку.

Щодо встановлених порушень в ході фактичної перевірки сторона відповідача зазначає, що в результаті проведеного до перевірочного аналізу згідно баз даних АІС "Податковий блок", Аналітична система, Чеки РРО, встановлено, що позивач протягом періоду з 05.10.2018 по 08.10.20 року здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями та порушувала індикативні ціни на алкогольні напої.

Під час проведення перевірки 05.10.2018 року, зокрема, було встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за зниженими цінами, в результаті чого було складено акт та винесено рішення про застосування до СГ ОСОБА_1 фінансових санкцій у сумі 10000 грн.

27.10.2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою від 18.12.2020 року вирішено клопотання представника ГУ ДПС у Вінницькій області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задовольнити та продовжити розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання у справі призначено на 18.01.2021 року.

15.01.2021 року на адресу суду надійшла заява про зміну підстав позову, у якому позич посилається на п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України та вказує, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Однак, як зазначає ОСОБА_1 , у наказі № 1978 від 12.06.2020 року відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, крім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки, що не свідчить про наявність інформації, яка може слугувати підставою для його прийняття та необхідності здійснювати податковий контроль у формі фактичної перевірки.

Таким чином, на переконання позивача, оскільки на момент видання наказу на проведення фактичної перевірки у ГУ ДПС у Вінницькій області була відсутня інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а відтак були відсутні підстави для призначення і проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1

18.01.2021 року представником відповідача було подано заперечення, у якому вказується, що певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Відтак, на переконання сторони відповідача, зазначений позивачем дефект наказу не може бути підставою для визнання протиправним наказу про проведення перевірки та його скасування.

У судовому засіданні 18.01.2021 року було оголошено перерву до 26.01.2020 року.

Ухвалою від 26.01.2020 року вирішено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи від 26.01.2020 року задовольнити та відкласти судове засідання на 11.02.2021 року.

У судовому засіданні 11.02.2021 року представник позивача зазначила, що наказ про проведення фактичної перевірки на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України має містити повну інформацію для того, щоб платник податків міг бути ознайомлений з фактичними підставами перевірки, а не лише посиланням на норми Податкового кодексу України. З огляду на зазначене просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, у свою чергу, проти позову заперечувала та вказала, що оскаржуваний наказ винесено на підставі листа ДПС України, який містить рекомендацію провести перевірку щодо такого платника податків, однак надати такий лист суду відповідач не може.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

12.06.2020 року, керуючись ст. 20, на підставі п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, та п.п. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 на виконання вимог п. 82.3 ст. 82 ПК України заступником начальника ГУ ДПС у Вінницькій області було прийнято наказ № 1978 "Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 " (магазин, АДРЕСА_1 ) з 22.06.2020 року терміном 10 діб, за період з 01.01.2018 року.

За результатами перевірки було складено акт (довідка) фактичної перевірки від 30.06.2020 року. Відповідно до вказано акту, при проведенні перевірки СГ ОСОБА_1 було встановлено факт реалізації алкогольних напоїв:

- фіскальний чек №92 від 05.10.2018 року - горілка "Грін Дей" 0,37 л, 40% об.од., в кількості 1 пляшка по ціні 65.00 грн. за пляшку (з 02.10.2018 року розмір мінімальної роздрібної ціни становив 66,16 грн.);

- фіскальний чек № 93 від 08.10.2018 року - горілка "Грін Дей" 0,5 л, 40% об.од, в кількості 2 пляшки по ціні 89,00 грн. за пляшку (з 02.10.2018 року розмір мінімальної роздрібної ціни становив 89,40 грн.).

Рішенням про застосування фінансових санкцій ГУ ДПС у Вінницькій області від 20.07.2020 року №216/02/32/05/06/ НОМЕР_1 , прийнятого на підставі акту перевірки від 01.07.2020 року вирішено згідно з абзацом сімнадцятим частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", застосувати до СГ ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , свідоцтво про державну реєстрацію №002407 від 05.12.2013 року фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн., за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

У даному рішенні суд надає оцінку позовним вимогам позивача в межах підстав позову з урахуванням заяви про зміну підстав позову.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-17 (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичної перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Відповідно до п.п. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, підставою для проведення такого виду перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства.

Відтак, суд зазначає, що для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись зазначеною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, підставою для призначення фактичної перевірки став п.п. 80.2.2 п. 80.2 статті 80 ПК України.

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з абз. 3 п. 81.1 статті 81 ПК України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Системно проаналізувавши положення статей 75-81 ПК України, суд зазначає, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз. 3 п. 81.1 статті 81 цього Кодексу, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Судом, зі слів представника відповідача, встановлено, що наказ від №1978 від 12.06.2020 року винесено на підставі листа ДПС України, який містить рекомендацію провести перевірку щодо позивача, однак, вказаний лист суду надано не було.

Відтак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо інформації, яка могла б слугувати підставою для проведення перевірки.

Окрім того, суд вказує, що в оскаржуваному наказі також відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, крім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки - п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Не має жодних посилань у наказі від 12.06.2020 року №1978 і на лист ДПС України, про який вказував представник відповідача.

Таким чином, ГУ ДПС у Вінницькій області не доведено наявність підстав, у контексті п.п. 80.2.2, п. 8.2 статті 80 ПК України, для проведення фактичної перевірки позивача.

Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту, що свідчить про наявність підстав для його скасування.

Аналогічних висновків щодо необхідності зазначення в наказі про проведення перевірки конкретної інформації, що стала підставою для винесення наказу дійшов Верховний Суд у постановах від 11.06.2019 року у справі №1440/2045/18, від 08.09.2020 року у справі №640/21536/19.

Суд наголошує, що встановлені Главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в процесі адміністрування податків і зборів. З цією метою нормативно обмежено перелік підстав для призначення та проведення перевірок платників податків контролюючими органами, а також визначено умови проведення відповідних перевірок та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до їх проведення.

Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75 - 81 ПК України вимог порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням прав останнього.

Згідно абз. 2 п. п. 5.4 п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Згідно абз. 3 п. п. 3.1 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

З огляду на викладене, в даній справі також підлягає застосуванню Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-р/2018 справа № 1-6/2018, яким сформовано правову позицію щодо верховенства права: "Основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005).

У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48).

Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини".

Вказане також узгоджується і з сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі "Звежинський проти Польщі": "Суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (п. 73)".

Відтак, наказ ГУ ДПС у Вінницькій області від 16.06.2020 року №1978 про застосування фінансових санкцій є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 20.07.2020 року № 216/02/32/05/06/, яким на позивача накладено фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000 грн., суд зазначає таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст. 17 вищезазначеного Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень (п. 17 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР).

Відтак рішення ГУ ДПС у Вінницькій області до позивача було застосовано штрафні санкції в розмірі 10000 грн.

Однак, як було встановлено, рішення про застосування фінансових санкцій було прийнято на основі акту (довідки) фактичної перевірки від 30.06.2020 року, який у свою чергу був складений під час здійснення перевірки за відсутності на те законних підстав. У даному рішенні суд надав оцінку наказу №1978 від 12.06.2020 року про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 та дійшов висновку про його протиправність.

Відтак, рішення від 20.07.2020 року №216/02/32/05/06/ НОМЕР_1 також підлягає скасуванню, адже було прийнято на основі матеріалів незаконно проведеної перевірки.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 382 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати наказ про проведення фактичної перевірки СГ Бачмаги Н.Д. № 1978 від 12.06.2020 року та рішення про застосування фінансових санкцій № 216/02/32/05/06/ НОМЕР_1 від 20.07.2020 року Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

Рішення в повному обсязі сформовано: 17.02.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна