Справа № 520/11630/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. № 520/11630/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайкіної Н.Е.,

за участю:

представника позивача - Грищенко А.А.,

представника відповідача - Борисенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (Харківська обл., Балаклійський район, смт Донець, вул. Стадіонна, 9) до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (Харківська обл., Харківський район, с. Пісочин, пров. Транспортний, 2) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області XXV сесії VII скликання від 29.08.2019 №8/25-2019 «Щодо заборони нафтогазової діяльності на території Коротичанського старостинського округу Пісочинської селищної ради».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 29.08.2019 №8/25-2019 було обмежено на території Пісочинської селищної ради в Коротичанському старостинському округу підприємствам, установам, організаціям і громадянам діяльність видобування природного газу, газового конденсату, нафти та інших корисних копалин, провадження планової діяльності, виконання розвідувальних, геологорозвідувальних і бурових робіт, розробку та експлуатацію родовищ газу, газового конденсату, нафти, нафтового бітону, бішофіту. Обмежено (заборонено)- рух/проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього, метою яких є видобування природного газового конденсату, нафти та інших корисних копалин, провадження планової діяльності виконання розвідувальних, геологорозвідувальних і бурових робіт, розробку та експлуатацію родовищ газу, газового конденсату, нафти, нафтового бітуму і бішофіту на території Пісочинської селищної ради в смт Коротич та с. Новий Коротич по дорогах та вулицях, власниками яких є територіальна громада Пісочинської селищної ради.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому зазначив, що відповідач не мав жодних підстав для встановлення заборон та обмежень щодо провадження законної господарської діяльності з видобування корисних копалин на території Пісочинської селищної ради, оскаржуване рішення прийнято за межами повноважень органів місцевого самоврядування, визначених ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування» і порушує право позивача на здійснення законної господарської діяльності.

Рішення ХХХV сесії VІІ скликання Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 05.10.2018, яке є однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення, визнано протиправним та скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 у справі №520/7766/19, залишеного в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020.

Позивач посилається на те, що у відповідача відсутні встановлені законом повноваження щодо обмеження діяльності з добування природного газу, нафти та інших корисних копалин, провадження планової діяльності, виконання розвідувальних, геологорозвідувальних і бурових робіт, розробку та експлуатацію родовищ газу, газового конденсату, нафти, нафтового бітуму і бішофіту на території Пісочинської селищної ради в Коротичанському старостинському округу. Жодний із зазначених в рішення законодавчих актів, на думку позивача, не встановлює повноважень органів місцевого самоврядування на прийняття рішень, забороняючого та/або обмежуючого характеру щодо провадження законної господарської діяльності позивача.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідач, в порушення ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не включив прийняття оскаржуваного рішення в плани роботи відповідача на 2019 рік, не опублікував проект рішення в порядку та строки, визначені вказаним законом, не здійснив аналіз регуляторного впливу рішення та не оприлюднив його.

Разом з тим, позивач здійснює господарську діяльність на території Харківського району Харківської області, маючи передбачені чинним законодавством України документи дозвільного характеру, що надають йому право, як вказує позивач, на провадження такої діяльності, а застосування оскаржуваного рішення призводить до неможливості позивачем провадження вказаної діяльності на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, що значно обмежує права позивача з провадження господарської діяльності.

Відповідно до ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

Сільські, селищні, міські ради можуть дозволяти за ініціативою жителів створювати будинкові, вуличні, квартальні та інші органи самоорганізації населення і наділяти їх частиною власної компетенції, фінансів, майна.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції. Органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об`єкти державної власності. Органи місцевого самоврядування з питань здійснення ними повноважень органів виконавчої влади підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ч.3 ст.24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно ст.25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Даючи характеристику юридичної природи діяльності органів місцевого самоврядування Конституційного Суду України у своєму рішенні від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 наголосив, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Суд зазначає, що положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституції України не передбачають право органів місцевого самоврядування забороняти суб`єктам господарювання здійснювати господарську діяльність відповідно до виданих уповноваженими на те органами дозвільних документів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Одним з загальних принципів господарювання в Україні, визначених ч. 1 ст. 6 ГК є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, посадових осіб у господарські відносини.

Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Укргазвидобування» є газовидобувною компанією, що спеціалізується на виробництві природного газу та газового конденсату.

Позивач володіє спеціальними дозволами на користування надрами, які розташовуються на території Харківського району, Харківської області: від 17.12.2014 №4619 - площа Дачна дійсний до 17.12.2019), що виданий Державною службою геології та надр України та від 05.04.2001№ 2427 - родовище Безлюдівське (дійсний до 05.04.2021).

Згідно п.п. 3.2.1 Статуту предметом його діяльності є видобування природного газу, газового конденсату, нафти та інших корисних копалин; виконання геологорозвідувальних і бурових робіт, розробка та експлуатація родовищ газу, газового конденсату, нафти, нафтового бітуму і бішофіту з використанням передових методів розвідки та розробки родовищ.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про нафту і газ» користування нафтогазоносними надрами, пошук і розвідка родовищ нафти і газу, їх експлуатація, спорудження та експлуатація підземних сховищ для зберігання нафти і газу здійснюються лише за наявності спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами, що надаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, на умовах, визначених чинним законодавством. Спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами має містити зокрема: відомості про отримувача спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами, вид робіт, на проведення яких він видається; визначення меж ділянки нафтогазоносних надр, що надаються в користування; строк дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами; перелік обов`язкових додатків, у тому числі угоду про умови користування нафтогазоносними надрами.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого посчтановою КМУ від 30.12.2015 №1174, державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Орган місцевого самоврядування відповідно до обов`язків та завдань, покладених Конституцією України та чинних Законів України не уповноважений здійснювати державний контроль і нагляд за веденням робіт з геологічного вивчення надр, їх користування та охороною, обмежувати, тимчасово забороняти (зупиняти) або припиняти користування надрами.

Відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на положення ст.10 Кодексу України про надра, відповідно до якої до відання сільських, селищних, міських та районних рад і рад об`єднаних територіальних громад на їх території у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами, належить: 1) погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин місцевого значення; 2) реалізація місцевих програм розвитку мінерально-сировинної бази, раціонального використання та охорони надр; 3) обмеження діяльності підприємств, установ, організацій і громадян у випадках і в порядку, передбачених цим Кодексом; 4) здійснення контролю за використанням та охороною надр; 5) вирішення інших питань у сфері регулювання гірничих відносин у межах своєї компетенції.

Проте, нормами Кодексу України про надра не передбачено право органів місцевого самоврядування обмеження діяльності підприємств, установ, організацій і громадян у сфері регулювання гірничих відносин (у тому числі пов`язаних з використанням корисних копалин загальнодержавного значення), як і не передбаченого такого права Конституцією України та чинним законодавством.

Таким чином, діяльність з користування такими корисними копалинами загальнодержавного значення як природний газ, нафта та конденсат регулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, шляхом надання дозволів на користування надрами, зупинення дії такого дозволу його анулювання.

Згідно ст.9 ЗУ «Про нафту і газ» до повноважень органів місцевого самоврядування у відносинах, пов`язаних з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, переробкою нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, в межах їх компетенції належить: надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на відповідній підпорядкованій їм території об`єктів нафтогазового комплексу, сфера екологічного впливу діяльності яких згідно з діючими нормативами включає відповідну територію; участь у розробці комплексних планів нафтогазопостачання споживачів на підпорядкованій їм території; участь у розробці і реалізації системи заходів щодо роботи об`єктів нафтогазової галузі у надзвичайних умовах; інші повноваження, визначені законом.

Органи місцевого самоврядування не мають права втручатися в господарську діяльність суб`єктів, що здійснюють геологічне вивчення нафтогазоносності надр, розробку родовищ нафти і газу, переробку нафти і газу, зберігання, транспортування та реалізацію нафти, газу та продуктів їх переробки, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

У відповідності з ст. 25 Закону України «Про нафту і газ» спеціальні дозволи на користування нафтогазоносними надрами, видані з порушенням встановленого порядку їх отримання, визнаються недійсними в судовому порядку.

Виданий позивачу дозвіл недійсним у судовому порядку не визнавався, не анульований та не скасований, дію дозволу не зупинено.

За змістом ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів місцевого значення, а також про скасування такого дозволу.

Суд зазначає, що положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачають право органів місцевого самоврядування забороняти суб`єктам господарювання здійснювати господарську діяльність відповідно до виданих уповноваженими на те органами дозвільних документів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Одним з загальних принципів господарювання в Україні, визначених ч. 1 ст. 6 ГК є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, посадових осіб у господарські відносини.

Спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами - документ, що видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр і засвідчує право юридичної чи фізичної особи, якій цей документ виданий, на користування нафтогазоносними надрами протягом часу, в межах ділянки надр, на умовах, передбачених у цьому документі (ст. 1 Закону України «Про нафту і газ»).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про нафту і газ» користування нафтогазоносними надрами, пошук і розвідка родовищ нафти і газу, їх експлуатація, спорудження та експлуатація підземних сховищ для зберігання нафти і газу здійснюються лише за наявності спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами, що надаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, на умовах, визначених чинним законодавством.

Спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами має містити зокрема: відомості про отримувача спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами, вид робіт, на проведення яких він видається; визначення меж ділянки нафтогазоносних надр, що надаються в користування; строк дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами; перелік обов`язкових додатків, у тому числі угоду про умови користування нафтогазоносними надрами.

Підсумовуючи викладені вище норми, суд зазначає, що діяльність у сфері користування нафтогазоносними надрами регулюється та контролюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, на умовах, визначених чинним законодавством.

У відповідності з ст. 25 Закону України «Про нафту і газ» спеціальні дозволи на користування нафтогазоносними надрами, видані з порушенням встановленого порядку їх отримання, визнаються недійсними в судовому порядку.

З огляду на встановлені судом обставини, рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області XXV сесії VII скликання від 29.08.2019 №8/25-2019 «Щодо заборони нафтогазової діяльності на території Коротичанського старостинського округу Пісочинської селищної ради» є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом про який відповідач зазначає у відзиві, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що про оскаржуване рішення відповідача позивач дізнався з листа №73 від 26.06.2020, а до суду з даним адміністративним позовом АТ «Укргазвидобування» звернулося 01.09.2020, тобто у межах строку, встановленого вищевказаною нормою права.

Згідно ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, зважаючи на встановлені обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (Харківська обл., Балаклійський район, смт Донець, вул. Стадіонна, 9) до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (Харківська обл., Харківський район, с. Пісочин, пров. Транспортний, 2) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області XXV сесії VII скликання від 29.08.2019 №8/25-2019 «Щодо заборони нафтогазової діяльності на території Коротичанського старостинського округу Пісочинської селищної ради».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області () на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» () судовий збір у розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.02.2021.

Суддя В.В. Єгупенко