Справа № 200/652/21-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р. Справа№200/652/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

18.01.2021 ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 23346787) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області від 18.12.2020 №391 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1;

- зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецькій області зарахувати - до загального стажу період військової служби в лавах Радянської Армії 20.06.1998 по 14.05.1990;

до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи:

- з 05.09.1987 по 13.11.1987, з 17.03.1988 по 28.04.1988, з 12.07.1990 по 27.08.1991 електрослюсарем підземним у шахті «Фащевська»;

- з 24.09.1991 по 14.04.1993 електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання, зайнятого ремонтом обладнання у місцях його у дійсних виробництв у Комунарському металургійному комбінаті;

- з 19.04.1993 по 12.02.1996 монтажником зв`язку кабельником 5-го розряду;

- з 13.03.1996 по 03.12.2015 на ВАТ «Алчевський металургійний завод» електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання 5,6 розряду; майстром по ремонту обладнання конвертерного відділення електрослужби майстром по ремонту оснащення електрослужби конвертерного відділення цеху розливання сталі;

- зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецькій області повторно розглянути мою заяву від 18.12. 2020 №391 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з врахуванням включеного до загального стажу періоду військової служби в лавах Радянської Армії з 20.06.1988 по 14.05.1990; до пільгового стажу роботи з 05.09.1987 по 13.11.1987, з 17.03.1988 по 28.04.1988, з 12.07.1990 по 27.08.1991 електрослюсарем підземним у шахті «Фащевська»; з 24.09.1991 по 14.04.1993 електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання, зайнятого ремонтом обладнання у місцях його установки на ділянках дійсних виробництв у Комунарському металургійному комбінаті; з 19.04.1993 по 12.12.1996 монтажником зв`язку кабельником 5-го розряду; з 13.03.1996 року по 03.12.2015 на ВАТ «Алчевський металургійний завод» електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання 5,6 розряду; майстром по ремонту обладнання конвертерного відділення електрослужби кисневого цеху та майстром по ремонту оснащення електрослужби конвертерного відділення цеху розливання сталі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1, та ненаданням пільгових довідок. Крім того, відповідач не зарахував до страхового стажу період проходження військової служби, у зв`язку з тим, що у військовому квитку неправильно вказано прізвище позивача.

Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже позивачем надано пільгові довідки від 13.11.2020 №1484, 1489, 1494, що видано філіалом «Шахта «Никанор-новая» державного унітарного підприємства Луганської народної республіки «Центрвугілля», які містять штамп та печатку підприємства, розташованого за адресою: Луганська область, Перевальський район, м. Зоринськ. Вказує, що органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на вказаній території, тому надані позивачем довідки не підлягають врахуванню.

Крім того, відповідач зазначив, що оскаржуване рішення в частині не зарахування періоду проходження військової служби позивачем є також обнрутованим та відповідає положенням пенсійного законодавства, адже неможливо зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби, згідно наданого військового квитка, у зв`язку з тим, що невірно вказано його прізвище - ОСОБА_1 .

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Алчевським ГО УМВС України в Донецькій області 08.04.1996, має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки від 11.12.2020 №1426-.

Позивач звернувся до відповідача із заявою №11639 від 17.12.2020 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем при зверненні до пенсійного органу надано такі документи:

- заява про призначення пенсії від 17.12.2020 № 11639;

- копія паспорта НОМЕР_2 від 08.04.1996;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- копія трудової книжки НОМЕР_3 від 12.11.1988;

- копія військового квитка НОМЕР_4 від 17.06.1988;

- копія диплома НОМЕР_5 від 09.06.1988;

- копія довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №016-1486 від 17.11.2020, видана філіалом №12 ЗАТ «Внешторгсервис» Луганської народної республіки м. Алчевськ;

- копія довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1484, 1489, 1494 від 13.11.2020, видана філіалом «Шахта «Никанор-нова» державного унітарного підприємства Луганської народної республіки «Центрвугілля»;

- копія наказів №50 від 15.12.1995 та №98 від 05.12.1995 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» АТЗТ «Донбаспромелектромонтаж» Донецьке спеціалізоване управління «Промсвязьмонтаж №416»;

- копія постанови правління та профсоюзного комітету ЗАО «Алчевський металургійний комбінат» №308 від 29.12.1997 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці»;

- копія постанови правління та профсоюзного комітету ЗАО «Алчевський металургійний комбінат» №229 від 29.11.2000 «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці»;

- копія наказу № 418 від 16.09.1994 Алчевського ордена Жовтневої революції ордена Трудового Червоного Прапору Державний металургійний комбінат «Про підтвердження права на пільгове пенсіоніровання за Списком №1, 2»;

- копія постанови генерального директора та профсоюзного комітету №234 від 24.09.2003 ЗАО «Алчевський металургійний комбінат»;

- копія довідки №1479 від 13.11.2020 про перейменування підприємства;

- копія довідок про спуски під землю №1485 та №1490 від 13.11.2020 видана філіалом «Шахта «Никанор-новая» державного унітарного підприємства Луганської народної республіки «Центрвугілля»;

- копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.12.2020 № 1426-.

18.12.2020 Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області прийнято рішення №391 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що при розгляді наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 працював:

- з 05.09.1987 по 13.11.1987, з 17.03.1988 по 28.04.1988, з 12.07.1990 по 27.08.1991 електрослюсарем підземним у шахті «Фащевська».

Суб`єкт владних повноважень зазначив, що надані позивачем за цей період пільгові довідки від 13.11.2020 №1484, 1489, 1494, видані філіалом «Шахта «Никанор-новая» державного унітарного підприємства Луганської народної республіки «Центрвугілля», містять штамп та печатку підприємства, яке розташоване за адресою: Луганська область, Перевальський район, м. Зоринськ, вул. Кірова, буд. 1.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по шахті «Фащевська» ВО «Ворошиловвугілля» записів не знайдено.

- з 24.09.1991 по 14.04.1993 електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання, зайнятого ремонтом обладнання у місцях його у дійсних виробництв у Комунарському металургійному комбінаті.

Суб`єкт владних повноважень зазначив, що надані позивачем за цей період пільгові довідки про підтвердження фактичного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.11.2020 №016-1486, видані філіалом №12 ЗАТ «Внешторгсервіс» Луганської народної республіки м. Алчевськ містять штамп та печатку підприємства, яке розташоване за адресою: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Шмидта.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Зоринськ та м. Алчевськ належать до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Будь-який документ, виданий органами, розташованими на території, непідконтрольній українській владі, є недійсним та не створює правових наслідків.

Зарахувати пільговий стаж за списком №1 по підприємству ВАТ «Алчевський металургійний завод» з 01.01.1998 по 15.07.2015, з 01.10.2012 по 31.10.2014, з 01.07.2015 по 03.12.2015 за даними, наявними в індивідуальних відомостях про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування неможливо, тому що дане підприємство перереєстроване на підконтрольній українській владі території у м. Северодонецьку. Довідки, які уточнюють пільговий характер роботи за вказаний період та витяги з наказів про атестацію робочих місць не надано.

Крім того, відповідач зазначив, що неможливо зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби, згідно наданого військового квитка, у зв`язку з тим, що невірно вказано прізвище ( ОСОБА_1 ).

Станом на 17.12.2020 страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 07 місяців 29 днів, пільговий стаж відсутній.

За таких обставин відповідачем відмовлено ОСОБА_3 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю права на пенсію на дату подання заяви.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Судом встановлено, що відповідно до записів № 1-4, 5, 6, 7, 8, 9, 10-12, 13-16, 17-25 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 12.11.1988, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 05.09.1987 по 13.11.1987 працював електрослюсарем підземним у шахті «Фащевська»;

- з 17.03.1988 по 28.04.1988 працював електрослюсарем підземним у шахті «Фащевська»;

- з 20.06.1988 по 14.05.1990 проходив військову службу в лавах Радянської армії;

- з 12.07.1990 по 27.08.1991 працював електрослюсарем підземним у шахті «Фащевська»;

- з 24.09.1991 по 14.04.1993 працював електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання в Комунарському металургійному комбінаті;

- з 19.04.1993 по 12.12.1996 монтажником зв`язку кабельником 5-го розряду в Донецькому спеціалізованому управлінні «Промзв`язокмонтаж» №416 орендного підприємства «Донбаспромелектромонтаж»;

- з 13.03.1996 по 03.12.2015 працював електромонтером по ремонту та обслуговування електрообладнання 5 та 6 розряду; майстром по ремонту обладнання конвертерного відділення електрослужби кисневого цеху та майстром по ремонту оснащення електрослужби конвертерного відділення цеху розливання сталі у ВАТ «Алчевський металургійний завод».

Крім того, судом встановлено, що на титульній сторінці військового квитка серії НОМЕР_4 від 17.06.1988 в графі «Фамилия» зазначено « ОСОБА_1 », замість правильного « ОСОБА_1 ».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, у редакції, що діяла на час звернення за призначенням пенсії (далі - Закон № 1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 114 № 1058-IV врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до положень частини 1 статті 1 № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини 2 цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності № 1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» (далі - Постанова № 637) у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пункт 4.2 розділу ІV постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058, є встановлення факту безпосередньої зайнятості повний робочий день на роботах віднесених до пільгових, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у спірні періоди, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день на пільгових роботах. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

В трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди на посаді, що віднесена до відповідного списку, що не потребувало надання уточнюючих довідок.

З огляду на наведене відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу періоди роботи позивача з 05.09.1987 по 13.11.1987, з 17.03.1988 по 28.04.1988, з 12.07.1990 по 27.08.1991, з 24.09.1991 по 14.04.1993, з 19.04.1993 по 12.12.1996, з 13.03.1996 по 03.12.2015.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження військової служби з 20.06.1988 по 14.05.1990, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на титульній сторінці військового квитка серії НОМЕР_4 від 17.06.1988 в графі «Фамилия» зазначено « ОСОБА_1 », замість правильного « ОСОБА_1 », через що відповідач не зарахував період проходження військової служби з 20.06.1988 по 14.05.1990 до страхового стажу позивача.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Порядком №637.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом вище, відповідно до запису № 7 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 12.11.1988 позивач у період з 20.06.1988 по 14.05.1990 проходив військову службу в лавах Радянської армії.

З огляду на наведене, відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 20.06.1988 по 14.05.1990.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо не врахування відповідачем довідок при призначенні позивачу пенсії, суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості з тих підстав, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Разом з тим, суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку із проведенням АТО та неможливістю проведення перевірки періодів роботи/навчання, тощо, з підстав розташування підприємств, установ, організацій, закладів, тощо, на тимчасово окупованій території України).

Неможливість проведення перевірки даних на підприємстві, установі, організації які розташовані на тимчасово окупованій території, не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи, при його підтвердженні записами в трудовій книжці, дипломі, тощо, та не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист.

За приписами частин 1 та 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23 лютого 2016 року ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідки, у зв`язку з наданням зазначеної довідки підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidouv. Turkey", "Cyprusv. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozerv/theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthersv. MoldovaandRussia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

За даних обставин відповідач фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.10.2015 у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

За результатом розгляду справи судом встановлено, що позивач опинився в ситуації, що не дає можливості забезпечити належний захист своїх прав.

В свою чергу, суд враховує, що позивач не може бути позбавлений свого права на пенсію за віком на пільгових умовах через неможливість перевірки органом пенсійного фонду достовірності періоду та характеру його роботи з незалежних від заявника підстав. Адже підприємство в якому він працював перебуває на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі.

Отже, суд констатує, що за результатом розгляду справи не знайшли підтвердження доводи відповідача щодо не підтвердження пільгового стажу позивача за розглядаємі періоди роботи.

Оскільки факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд констатує, що оскаржуване рішення від 18.12.2020 №391 Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 прийнято без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, після скасування судом рішення, відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням зроблених висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області від 18.12.2020 №391 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 20.06.1988 по 14.05.1990, до пільгового стажу періоди роботи з 05.09.1987 по 13.11.1987, з 17.03.1988 по 28.04.1988, з 12.07.1990 по 27.08.1991, з 24.09.1991 по 14.04.1993, з 19.04.1993 по 12.12.1996, з 13.03.1996 по 03.12.2015, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 908,00 гривень до ухвалення рішення по справі.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення у даній справі, а судовий збір не сплачено, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 23346787) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області 18.12.2020 №391 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 20.06.1988 по 14.05.1990, до пільгового стажу періоди роботи з 05.09.1987 по 13.11.1987, з 17.03.1988 по 28.04.1988, з 12.07.1990 по 27.08.1991, з 24.09.1991 по 14.04.1993, з 19.04.1993 по 12.12.1996, з 13.03.1996 по 03.12.2015.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську Донецької області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 17.02.2021.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна