Справа № 640/16895/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року місто Київ № 640/16895/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління

треті особи Державна міграційна служба України,

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби

у місті Києві та Київській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, треті особи: Державна міграційна служба, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у: неприйнятті заяви ОСОБА_1 від 24.07.2019 про прийняття до громадянства України разом з доданими до неї документами та не вчиненні дій, передбачених пунктом 101 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001, а саме: надсилання належним чином оформлених: заяви ОСОБА_1 від 24.07.2019 про прийняття до громадянства України та доданих до неї документів до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області як територіального органу Державної міграційної служби;

- зобов`язати Солом`янський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області вчинити дії, передбачені пунктом 101 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 року, а саме: надіслати належним чином оформлені: заяву ОСОБА_1 від 24.07.2019 про прийняття до громадянства України та додані до неї документи до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області як територіального органу Державної міграційної служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 07.02.2004 уклав шлюб із громадянкою України ОСОБА_2 . Маючи бажання постійно проживати разом із своєю сім`єю, позивач подав передбачені чинним на той час законодавством документи і в 2006 року отримав дозвіл на постійне проживання в Україні. На підставі цього ним спочатку в 2006 році було отримано тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.11.2006, видану ВПРФО Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, яку згодом було замінено на посвідку на постійне проживання типу НОМЕР_2 , видану 07.04.2014 органом 8001 (Відділом оформлення документів №1 ГУ ДМС у місті Києві).

Позивачем зазначено, що він з 2006 року на законних підставах постійно проживає на території України, поважає закони, має законне джерело для існування та утримання сім`ї. Позивачу стало відомо, такий строк законного проживання в Україні, а також громадянство членів його сім`ї надає йому право поставити питання про прийняття його до громадянства України. В зв`язку з цим, через відсутність в Україні Посольства Туніської Республіки, 06.10.2015 позивач звернувся до Почесного Консульства Тунісу в Україні з проханням сприяти направленню його заяви про вихід з туніського громадянства до уповноважених органів Туніської Республіки, оскільки, як йому стало відомо, українське законодавство не допускає подвійного громадянства.

Вказано, що з 2014 року позивач позбавлений можливості самостійно відвідати навіть найближче до нього Посольство Тунісу, оскільки єдиною дипломатичною місією Туніської республіки в Україні є лише Почесне Консульство цієї держави і воно знаходиться в Російській Федерації, а строк дії його паспортного документа (паспорт громадянина Туніської Республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 23.05.2009) закінчився в 2014 році. Безперервне знаходження позивача в Україні є наслідком неможливості покинути її межі, підтверджується довідкою №184-М/1835 від 08.02.2019, виданою Державною прикордонною службою України, відповідно до якої державний кордон України позивач востаннє перетнув в напрямку в`їзду 02.03.2014.

Позивач має бажання короткостроково виїжджати за межі України у встановленому законодавством цієї країни порядку, але не має такої можливості (оскільки строк дії паспорта закінчився) з урахуванням того, що позивач так і не отримав від держави, зазначеної як держава його громадянства, підтвердження задоволення його заяви про вихід з її громадянства,

Зазначено, що позивач повторно 04.05.2016 звернувся до Почесного Консульства, але вже із заявою про продовження дії його паспортного документа та, відповідно, здав свій паспорт № НОМЕР_3 від 23.05.2009. Почесним Консульством Тунісу в Україні 06.05.2016 подана позивачем заява разом із паспортом була направлена до Посольства Тунісу в Російській Федерації. Однак, до теперішнього часу, уповноважені органи Туніської республіки ані повернули позивачу паспортний документ, строк дії якого закінчився, ані продовжили строк його дії чи видали новий.

Про вищевикладені обставини позивач повідомляв Державну міграційну службу України, направивши на ім`я її керівника заяву про сприяння йому в реалізації його права набути громадянство України, проте з наданої на вказану заяву відповіді (лист №М-16755-18/6.4/45-19 від 08.01.2019), Державна міграційна служба України, будучи органом державної влади України, повідомила позивача про те, що для порушення питання про отримання громадянства України він повинен подати певний перелік документів, в тому числі і ті, які посвідчують його статус іноземця, який він не може підтвердити через закінчення строку дії його паспортного документа та бездіяльності державних органів Туніської республіки щодо його продовження.

На думку позивача, такі обставини дозволяли йому ставити питання про визнання його особою без громадянства. Вказано, що 24.07.2019 позивач подав до Солом`янського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області заяву про прийняття його до громадянства України, до якої додав: копію посвідки на постійне проживання типу НОМЕР_2 , виданої 07.04.2014 року органом 8001; копію паспорту громадянина Туніської республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 23.05.2009 року; переклад внутрішнього паспортного документа Туніської республіки; копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 (його дружини - ОСОБА_2 ); копію свідоцтва про одруження НОМЕР_5 ; довідки про наявність фінансових заощаджень, знання державної мови, відсутність судимості. Проте, Солом`янським районним відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області позивачу відмовлено з підстав подання позивачем неповного пакету документів. При цьому, єдиною підставою для неприйняття заяви позивача у супровідному листі зазначається неподання ним паспортного документу за умов необхідності його подання. Інших підстав для неприйняття поданої позивачем заяви відповідачем не зазначалося.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача як суб`єкта владних повноважень - територіального підрозділу Державної міграційної служби, яка полягає у неприйнятті його заяви разом з доданими до неї документами та невчиненні дій, передбачених пунктом 101 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001 року (надалі за текстом - «Порядок №215» у відповідних відмінках), а саме: надсилання належним чином оформлених документів до територіального органу ДМС (ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів надати відзив на позовну заяву.

Представником Державної міграційної служби України та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області 14.01.2020 подано пояснення, в яких зазначено, що під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється паспортний документ або документ, що його замінює та посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном. У разі потреби подається засвідчений переклад тексту документа українською мовою. Зазначено, що основна причина відмови в прийнятті заяви про прийняття до громадянства України від позивача - це відсутність паспортного документа громадянина Туніської Республіки.

Вказано, що питання використання позивачем копії недіючого паспорта громадянина Туніської Республіки - недоцільне, оскільки, беручи до уваги довідку №670/01-18. видану 22.11.2018 Почесним Консульством Тунісу в м. Києві, станом на 22.11.2018 відсутня інформація стосовно вчинення будь-яких дій уповноваженими органами Туніської Республіки стосовно паспортного документа позивача, а саме: не встановлено, чи паспорт підлягає продовженню терміну дії, знищенню, як такому, що визнаний не діючим, чи таким, що підлягає поверненню державі, у зв`язку з втратою власником громадянства Туніської Республіки.

Відповідачем 15.01.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється паспортний документ або документ, що його замінює та посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном. У разі потреби подається засвідчений переклад тексту документа українською мовою.

Відповідачем вказано, що основна причина відмови в прийнятті заяви про прийняття до громадянства України від позивача - це відсутність паспортного документа громадянина Туніської Республіки. Також зазначено, що позивачем акцентовано увагу на те, що до заяви про прийняття до громадянства України ним долучено переклад його внутрішнього паспортного документа, однак з огляду на долучений нотаріально завірений переклад - до заяви долучено копію національного посвідчення особи на ім`я ОСОБА_1 , використання якого на території України не передбачено. Відповідач вважає, що використання національного посвідчення особи громадянина Туніської Республіки на території України не доцільне. Питання використання позивачем копії недіючого паспорта громадянина Туніської Республіки - недоцільне, оскільки, беручи до уваги довідку №670/01-18, видану 22.11.2018 Почесним Консульством Тунісу в м. Києві, станом на 22.11.2018 відсутня інформація стосовно вчинення будь-яких дій уповноваженими органами Туніської Республіки стосовно паспортного документа позивача, а саме: не встановлено, чи паспорт підлягає подовженню терміну дії, знищенню, як такому, що визнаний не діючим, чи таким, що підлягає поверненню державі, у зв`язку з втратою власником громадянства Туніської Республіки.

Позивачем 29.01.2020 подано пояснення, в яких вказано, що відповідач та треті особи, не надають жодної оцінки доводам позову щодо того, що надана в пакеті документів копія внутрішнього паспортного документа позивача (національного посвідчення) була надана додатково за ініціативою самого позивача, а не на виконання певних вимог чинного законодавства України, а тому її наявність або відсутність у пакеті документів, поданих для прийняття до громадянства України, жодним чином не впливає на виникнення у відповідача відповідного обов`язку щодо позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ВПРФО Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві видано ОСОБА_1 тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.11.2006.

В подальшому, ОСОБА_1 було отримано посвідку на постійне проживання типу НОМЕР_2 , видану 07.04.2014 органом 8001 (Відділом оформлення документів №1 ГУ ДМС у місті Києві).

Відповідно до довідки Почесного Консульства Тунісу в Києві від 22.11.2018 №670/01-18, Почесне Консульство Тунісу в Києві засвідчує, що пан ОСОБА_1 звертався 04.05.2016 до Почесного Консульства Тунісу в Києві з приводу продовження дії його паспортного документа, для чого надав до Почесного Консульства всі передбачені законодавством Туніської Республіки документи. Втім, Почесне Консульство не уповноважене законодавством Туніської Республіки на вжиття заходів щодо оформлення та видачі паспортних документів громадянам Туніської Республіки і продовження періоду їх дії. Саме тому, Почесним Консульством Тунісу 06.05.2016 подані паном ОСОБА_1 документи було спрямовано до уповноваженого на вжиття заходів щодо оформлення та видачі паспортних документів громадянам Туніської Республіки і продовження періоду їх дії найближчого Посольства Туніської Республіки - Посольства Туніської Республіки в Російській Федерації, оскільки в Україні Посольства Туніської Республіки немає. Однак, до теперішнього часу Почесне Консульство Тунісу в Києві не було повідомлено уповноваженими на те органами Туніської Республіки про результати розгляду звернення пана ОСОБА_1 про продовження строку дії його паспортного документа, жодних дій уповноваженими на те органами влади Туніської Республіки на продовження строку дії паспортного документа пана ОСОБА_1 не вчинялось. Окремо Почесне Консульство Тунісу в Києві засвідчує, що відповідно до отриманої в передбаченому чинним законодавством Туніської Республіки порядку довідки від 08.08.2018 №888193/2017 щодо наявності/відсутності у пана ОСОБА_1 судимостей чи фактів притягнення до кримінальної відповідальності, пан ОСОБА_1 уповноваженими на те органами державної влади Туніської Республіки до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався і не має судимостей, в тому числі погашених.

У відповідь на звернення позивача щодо сприяння у вирішенні питання про прийняття до громадянства України, листом Державної міграційної служби України від 08.01.2019 №М-16755-18/6.4/45-19, позивачу повідомлено наступне: «Питання громадянства України регулюються Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон) та Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Статтею 9 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийняті до громадянства України, а також встановлені умови прийняття та визначений вичерпний перелік підстав, за наявності яких особа не приймається до громадянства України. При цьому іноземець чи особа без громадянства мають право на прийняття до громадянства України лише в разі виконання ними визначених Законом умов. Поряд з цим, статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Однак, паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною. Оскільки Ви маєте намір порушити клопотання про прийняття до громадянства України як громадянин Туніської Республіки (згідно копії посвідки на постійне проживання), під час подання Вами заяви та інших документів з питань громадянства необхідно пред`явити дійсний документ, який підтверджує Вашу належність до громадянства Туніської Республіки. Так, лише у разі виконання Вами умов прийняття до громадянства України та подання всіх необхідних документів, визначених пунктами 45-51 Порядку, Ви зможете звернутися до територіального підрозділу ДМС за місцем проживання для подання заяви про прийняття Вас до громадянства України відповідно до статті 9 Закону. Рішення про прийняття особи до громадянства України приймає Президент України шляхом видання відповідних Указів.».

У відповідь на звернення позивача щодо прийняття до громадянства України, листом від 13.08.2019 №10/вх.М-763 Солом`янський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в місті Києві та Київській області повідомив позивача, що в прийнятті заяви щодо оформлення прийняття до громадянства України, у зв`язку з поданням неповного пакету документів, позивачу відмовлено. Вказано, що статтею 9 Закону України «Про громадянство України», зі змінами, внесеними згідно із Законами (далі Закон) чітко визначено підстави та умови за яких іноземець або особа без громадянства, біженець має право на прийняття до громадянства України. Зазначено, що в поданому позивачем пакеті документів відсутній паспортний документ. Позивачу рекомендовано усунути недоліки та повторно звернутися Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в місті Києві та Київській області для подання заяви щодо прийняття до громадянства України.

Разом з вищезазначеним листом, позивачу повернуто пакет документів, а саме: копія посвідки на постійне проживання; копія недіючого паспорта громадянина Республіки Туніс; переклад національного посвідчення; копія свідоцтва про одруження; копія паспорта ОСОБА_2 , довідка про наявність фінансових заощаджень, довідка про знання державної мови, довідка про відсутність судимості.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача як суб`єкта владних повноважень, яка полягає у неприйнятті його заяви разом з доданими до неї документами та невчиненні дій щодо надсилання належним чином оформлених документів до територіального органу ДМС (ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області), звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

За змістом пункту 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III).

Так, відповідно до положень статті 2 Закону №2235-III, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків безгромадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Згідно статті 6 Закону №2235-III, Громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 9 №2235-III визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців);

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років;

4) отримання дозволу на імміграцію;

5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування;

6) наявність законних джерел існування.

До громадянства України не приймається особа, яка:

1) вчинила злочин проти людства чи здійснювала геноцид;

2) засуджена в Україні до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину (до погашення або зняття судимості) з урахуванням рівня загрози для національної безпеки держави;

3) вчинила на території іншої держави діяння, яке визнано законодавством України тяжким або особливо тяжким злочином.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Також, Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215), яким визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 1 Порядку №215 для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України або виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку

Пунктами 3, 5 Порядку №215 зокрема встановлено, що заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Відповідно до пункту 45 Порядку №215, для прийняття до громадянства України особа (за винятком іноземців та осіб без громадянства, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; які перебувають у шлюбі з громадянином України понад два роки та отримали дозвіл на імміграцію; які отримали дозвіл на імміграцію та перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті; які отримали дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію" і перебувають з громадянином України понад два роки у шлюбі або перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті; які мають визначні заслуги перед Україною та прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України) подає такі документи:

а) заяву про прийняття до громадянства України (в двох примірниках);

б) три фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) один із таких документів:

- документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, - для особи, яка в`їхала в Україну іноземцем (копія паспортного документа);

- документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом трьох років з моменту в`їзду в Україну, разом із документом, який підтверджує, що особа в`їхала в Україну особою без громадянства, - для особи, яка в`їхала в Україну особою без громадянства (копія паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, або копія проїзного документа особи без громадянства, або копія посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон);

д) один із таких документів:

- копію документа, що підтверджує отримання дозволу на імміграцію в Україну;

- копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України або для іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на постійне проживання до набрання чинності Законом України "Про імміграцію", - копію посвідки на постійне проживання;

е) один із таких документів:

- документ про володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування, який видається в Україні керівником навчального закладу, місцевим органом виконавчої влади України або виконавчим органом місцевого самоврядування;

- копію атестата чи витяг із залікової відомості диплома - для особи, яка має документ про закінчення навчального закладу з вивченням української мови;

- документ, що підтверджує інвалідність, - для особи, яка має фізичні вади (сліпа, глуха, німа);

є) документ про наявність законних джерел існування протягом останніх шести місяців на момент подання заяви про прийняття до громадянства України. У разі подання особою документа про наявність власних фінансових заощаджень сума коштів на банківському рахунку повинна бути не менше ніж дванадцять прожиткових мінімумів на одну особу (виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на момент подання заяви про прийняття до громадянства України).

Пунктом 47 Порядку №215 визначено, що для прийняття до громадянства України особа, яка перебуває у шлюбі з громадянином України понад два роки та отримала дозвіл на імміграцію, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в", "д" - "є" пункту 45 цього Порядку, а також:

а) копію документа, що підтверджує перебування чоловіка (дружини) особи у громадянстві України;

б) документ, що підтверджує перебування особи у шлюбі з громадянином України терміном понад два роки.

Для прийняття до громадянства України особа, яка є іноземцем чи особою без громадянства і яка отримала дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію", подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в", "е", "є" пункту 45 цього Порядку, а також довідку про надання іноземцю чи особі без громадянства дозволу на імміграцію відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію".

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач подав до Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в місті Києві та Київській області заяву та пакет документів для прийняття його до громадянства України, а саме:

копію посвідки на постійне проживання типу НОМЕР_2 , виданої 07.04.2014 органом 8001;

копію паспорту громадянина Туніської республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 23.05.2009;

переклад внутрішнього паспортного документа Туніської республіки;

копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 (його дружини - ОСОБА_2 );

копію свідоцтва про одруження НОМЕР_5 ;

довідки про наявність фінансових заощаджень, знання державної мови, відсутність судимості.

Листом від 13.08.2019 №10/вх.М-763 Солом`янський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в місті Києві та Київській області повідомив позивача, що в прийнятті заяви щодо оформлення прийняття до громадянства України, у зв`язку з поданням неповного пакету документів, позивачу відмовлено. Зазначено, що в поданому позивачем пакеті документів відсутній паспортний документ.

Зауважень з боку відповідача щодо інших поданих позивачем документів не зазначено.

З наявної в матеріалах справи копії паспорту громадянина Туніської республіки ОСОБА_1 для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 23.05.2009 вбачається, що термін дії його закінчився 22.05.2014.

Згідно довідки Державної прикордонної служби України від 08.02.2019 №184/М-1835 громадянин Тунісу ОСОБА_1 перетнув кордон в пункту пропуску «Бориспіль D» напрямом «В`їзд» 02.03.2014.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка Почесного Консульства Тунісу в Києві від 22.11.2018 №670/01-18, відповідно до якої Почесним Консульством Тунісу в Києві засвідчено, що пан ОСОБА_1 звертався 04.05.2016 до Почесного Консульства Тунісу в Києві з приводу продовження дії його паспортного документа, для чого надав до Почесного Консульства всі передбачені законодавством Туніської Республіки документи. Втім, Почесне Консульство не уповноважене законодавством Туніської Республіки на вжиття заходів щодо оформлення та видачі паспортних документів громадянам Туніської Республіки і продовження періоду їх дії. Зазначено, що Почесним Консульством Тунісу 06.05.2016 подані паном ОСОБА_1 документи було спрямовано до уповноваженого на вжиття заходів щодо оформлення та видачі паспортних документів громадянам Туніської Республіки і продовження періоду їх дії найближчого Посольства Туніської Республіки - Посольства Туніської Республіки в Російській Федерації, оскільки в Україні Посольства Туніської Республіки немає.

Тобто, зважаючи на викладене, вбачається, що позивачем вчинялися всі залежні від нього дії, щодо продовження дії його паспортного документа, проте, як зазначено в довідці Почесного Консульства Тунісу в Києві від 22.11.2018 №670/01-18 до теперішнього часу Почесне Консульство Тунісу в Києві не було повідомлено уповноваженими на те органами Туніської Республіки про результати розгляду звернення пана ОСОБА_1 про продовження строку дії його паспортного документа, жодних дій уповноваженими на те органами влади Туніської Республіки на продовження строку дії паспортного документа пана ОСОБА_1 не вчинялось.

Відповідачем у відзиві на позов вказано, що під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється паспортний документ або документ, що його замінює та посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном. У разі потреби подається засвідчений переклад тексту документа українською мовою.

Також відповідачем вказано, що основна причина відмови в прийнятті заяви про прийняття до громадянства України від позивача - це відсутність паспортного документа громадянина Туніської Республіки.

Відповідач вважає, що використання національного посвідчення особи громадянина Туніської Республіки на території України не доцільне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до виданої позивачу посвідки на постійне проживання типу НОМЕР_2 , виданої 07.04.2014 органом 8001, місце реєстрації та проживання останнього зазначено АДРЕСА_1 , дата запису 16.12.2006, а тому суд відхиляє доводи відповідача щодо ненадання позивачем документу про проживання заявника на території України.

Також, судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо ненадання позивачем паспортного документа громадянина Туніської Республіки, оскільки, як підтверджено матеріалами справи, позивачем було подано відповідачу разом із заявою про прийняття його до громадянства України, зокрема, копію паспорту громадянина Туніської республіки для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 23.05.2009 та переклад внутрішнього паспортного документа Туніської республіки.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачу також відомо те, що Почесним Консульством Тунісу в м. Києві засвідчено, що станом на 22.11.2018 відсутня інформація стосовно вчинення будь- яких дій уповноваженими органами Туніської Республіки стосовно паспортного документа позивача, а саме: не встановлено, чи паспорт підлягає подовженню терміну дії, знищенню, як такому, що визнаний не діючим, чи таким, що підлягає поверненню державі, у зв`язку з втратою власником громадянства Туніської Республіки.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем викладене не було прийнято до уваги, оцінку цім обставинам не надано.

Відповідно до пункту 101 Порядку №215 територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо прийняття особи до громадянства України або виходу неповнолітньої особи з громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

Пунктом 102 Порядку №215 передбачено, що територіальний орган Державної міграційної служби України, до якого подано документи, перевіряє:

відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України;

відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Територіальний орган Державної міграційної служби України надсилає подані документи до органів Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України, які у межах своєї компетенції перевіряють (у тому числі в банках даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу) відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається. Про результати перевірки органи Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України повідомляють територіальний орган Державної міграційної служби України не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання документів.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також відсутні підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається, територіальний орган Державної міграційної служби України готує висновок про можливість задоволення клопотання заявника і не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилає цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також будуть виявлені підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається, територіальний орган Державної міграційної служби України готує висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника і не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилає цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України.

Приписами пункту 103 Порядку №215 визначено, що Державна міграційна служба України перевіряє:

відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України;

відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження через територіальний орган Державної міграційної служби України повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також відсутні підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається, Державна міграційна служба України затверджує висновок територіального органу Державної міграційної служби України про можливість задоволення клопотання заявника та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також будуть виявлені підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається, Державна міграційна служба України припиняє провадження за цією заявою, про що через територіальний орган Державної міграційної служби України повідомляється територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого були подані документи.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про припинення провадження за заявою повідомляє про це відповідну особу в письмовій формі із зазначенням причин припинення провадження.

У ході розгляду справи судом питання належності оформлення документів сторонами по праві не оспорювалось. Питання полягає у неповноті пакету документів поданих позивачем для вирішення питання щодо оформлення громадянства України.

Суд, перевіривши доводи сторін по справі на підтвердження їх письмовими доказами, зазначає, що надіслання поданих позивачем належно оформлених документів та їх подальше направлення до територіального органу Державної міграційної служби України для складання висновку про можливість задоволення клопотання заявника, є обов`язком відповідача.

Водночас, вирішення питання по суті у вигляді складання рішення, зокрема, про припинення провадження за заявою, є дискреційними повноваженнями саме Державної міграційної служби України,

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при розгляді заяви позивача відповідачем зазначені обставини не враховано.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові №21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

У даному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши, надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача доцільним буде вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправними дій Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України разом з доданими до неї документами та направлення її до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області та зобов`язання Солом`янський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти заяву ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України разом з доданими до неї документами та направити її до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області як територіального органу Державної міграційної служби.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановлено цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а тому суд не може здійснювати захист прав та законних інтересів позивача на майбутнє, оскільки немає можливості встановити чи будуть вони порушені в майбутньому.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправними дії Солом`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України разом з доданими до неї документами та направлення її до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області.

Зобов`язати Солом`янський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти заяву ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України разом з доданими до неї документами та направити її до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області як територіального органу Державної міграційної служби.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.