Справа № 380/11843/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

14.12.2020 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просить :

- визнати протиправною дію Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у наданні затребуваної інформації та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати інформацію, запитувану адвокатським запитом 12.11.2020 року, зокрема, чи є в ГУ ПФУ у Львівській області інформація щодо пенсійної справи на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2-ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Вказати в якій установі, за якою адресою знаходиться пенсійна справа на дану особу. Вказати зміст цієї справи, які саме документи містяться у справі та загальну кількість аркушів справи. Дозволити ознайомитися з документами які містяться в пенсійній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між адвокатом Климишиним І.П. та ОСОБА_3 у відповідності до вимог статей 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» укладено договір №1034836 від 26 серпня 2020 року про надання правничої допомоги.

В інтересах клієнта 12.11.2020 позивачем було подано у Головне правління Пенсійного фонду України у Львівській області на ім`я начальника Недзельської Галини Всеволодівни адвокатський запит з проханням надати письмову інформацію зокрема, чи є в ГУ ПФУ у Львівській області інформація щодо пенсійної справи на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2-ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У запиті позивач просив вказати в якій установі, та за якою адресою знаходиться вказана пенсійна справа. Позивач просив вказати зміст цієї справи, які саме документи знаходяться у справі та загальну кількість аркушів справи. Також позивач просив дозволити ознайомитися з документами які містяться в пенсійній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До вказаного адвокатського запиту, згідно вимог ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було долучено посвідчені належним чином копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та оригінал Ордеру на надання правової допомоги. Також було долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , для підтвердження родинних відносин, та копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що 18.11.2020 отримав відповідь на запит який підписала начальник відділу Любов Ключник. Відповідь від 16.11.2020 року скріплена печаткою ГУ ПФУ у Львівській області та QR кодом на Ключник Любов Осипівну . Відповіді від начальника ГУ ПФУ у Львівській області за його підписом не отримано до цього часу.

Згідно цієї відповіді, затребувана інформація є конфіденційною і може бути надала лише у судовому порядку. Позивач вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у наданні інформації на адвокатський запит незаконною.

Відповідач позов не визнав, 12.01.2021 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Згідно із правовою позицією, викладеною в постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а: «Велика Палата Верховного Суду зазначає, що правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом № 5076. Закон визначає адвокатський запит - як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту (ч. 1 ст. 24 Закону № 5076). За приписами ст. 24 Закону № 5076 орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, Керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Виходячи з наведених правових норм, адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та відповідачем щодо зобов`язання останнього надати відповідь на адвокатські запити, не є публічно-правовими у розумінні КАС України. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій частині також підлягають скасуванню, а провадження - закриттю. З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду встановила помилковість висновків судів попередніх інстанцій, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Окрім того, відповідач зазначив, що в доданому до позову договорі про надання правової допомоги від 26.08.2020 надано дозвіл ОСОБА_3 на представництво його інтересів в суді адвокатом ОСОБА_1 з метою забезпечення реалізації відносин, які між ними склались. При цьому, замовником не надано згоди адвокату на зібрання конфіденційної інформації про фізичну особу, яка є померлою.

З урахуванням наведеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача посилається на те, що замовником не надано згоди адвокату на зібрання конфіденційної інформації про фізичну особу, яка є померлою. Позивач вказує, що дане твердження спростовується долученим до позовної заяви договором №1034836 від 26.08.2020, укладеним із замовником - ОСОБА_3 . Зокрема у договорі прописано, що для виконання повноважень, передбачених договором, адвокат наділяється правом підписувати всі процесуальні та інші документи, заяви, скарги, клопотання, апеляційні скарги та звернення, витребувати документи та інші докази.

Окрім того, позивач зауважив, що ОСОБА_2 (мати клієнта), інформацію щодо якої позивач просив надати - померла. Персональні дані - це завжди інформація про фізичну особу, причому лише живу особу. Відповідно до статей 24 і 25 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Її цивільна правоздатність виникає в момент народження і припиняється в момент смерті. Тому, враховуючи положення Закону «Про захист персональних даних» і Цивільного кодексу, інформація про померлу особу не є її персональними даними.

21.01.2021 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на адміністративний позов у яких відповідач зазначає, що Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що інформація у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування використовується з дотриманням вимог, передбачених законодавством про інформацію та надається лише за рішенням суду та у випадках, передбачених законом. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 30.10.1997 № 5-зп у справі щодо офіційного тлумачення статей 3, 23, 31, 47, 48 Закону № 2657 до конфіденційної інформації, зокрема, належить свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані). Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб"єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. В доданому до позову договорі про надання правової допомоги від 26.08.2020 надано дозвіл ОСОБА_3 на представництво його інтересів в суді адвокатом ОСОБА_1 з метою забезпечення реалізації відносин, які між ними склались. При цьому, замовником не надано згоди адвокату на зібрання конфіденційної інформації про фізичну особу, яка є померлою.

Ухвалою судді від 17.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 20.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

Позивач здійснює свою діяльність як адвокат, на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1027 від 20.10.2004 р індивідуально.

В інтересах клієнта 12.11.2020 позивачем було подано у Головне правління Пенсійного фонду України у Львівській області на ім`я начальника Недзельської Галини Всеволодівни адвокатський запит з проханням надати письмову інформацію зокрема, чи є в ГУ ПФУ у Львівській області інформація щодо пенсійної справи на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2-ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У запиті позивач просив вказати в якій установі, та за якою адресою знаходиться вказана пенсійна справа. Позивач просив вказати зміст цієї справи, які саме документи знаходяться у справі та загальну кількість аркушів справи. Також позивач просив дозволити ознайомитися з документами які містяться в пенсійній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До вказаного адвокатського запиту, згідно вимог ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», було долучено посвідчені належним чином копія Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та оригінал Ордеру на надання правової допомоги. Також, позивачем було долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , для підтвердження родинних відносин, та копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2

18.11.2020 позивач отримав відповідь на запит підписаний начальником відділу Любов Ключник. Відповіді від начальника ГУ ПФУ у Львівській області за його підписом позивач не отримував.

Згідно вказаної відповіді, затребувана інформація є конфіденційною і може бути надала лише у судовому порядку.

Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області адвокат ОСОБА_1 , звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Відповідно до норм п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача в порядку Закону №5076-VI з адвокатським запитом, в якому просить надати йому інформацію чи є в ГУ ПФУ у Львівській області інформація щодо пенсійної справи на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2-ІНФОРМАЦІЯ_3 ). У запиті позивач просив вказати в якій установі, та за якою адресою знаходиться вказана пенсійна справа. Позивач просив вказати зміст цієї справи, які саме документи знаходяться у справі та загальну кількість аркушів справи. Також позивач просив дозволити ознайомитися з документами які містяться в пенсійній справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно частини другої статті 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону № 5076-VI відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 6 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3)службова інформація.

Згідно частини другої статті 21 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до статей 32, 34 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема: 1)розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2)інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Разом з тим, згідно положень частини сьомої статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню в доступі підлягає певна інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» встановлені загальні вимоги до обробки персональних даних. Під обробкою, серед іншого, варто розуміти як збирання, так і поширення (розповсюдження, передачу) персональних даних (стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних»).

Так, зокрема, частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Водночас частина шоста цієї статті дублює конституційні положення та говорить, що обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, не допускається без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Схожі положення містяться у статті 14 Закону України «Про захист персональних даних», якою передбачено поширення відомостей про фізичну особу лише за її згодою або уповноваженої нею особи, крім випадків, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Порядок доступу до персональних даних особи регулюється частиною третьою статті 16 Закону України «Про захист персональних даних», у якій зазначено, що доступ до персональних даних надається у відповідь на запит суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, яким відповідно до положень згаданого Закону може бути будь яка третя особа.

Таким чином висновок посадових осіб ГУ ПФУ у Львівській області про те що клієнт позивача немає права отримати затребувану інформацію є незаконним.

Окрім того, суд зауважує, що ОСОБА_5 - померла, про що свідчить лікарське свідоцтво.

Так, персональні дані - це завжди інформація про фізичну особу, при чому лише живу особу. Відповідно до статей 24 і 25 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Її цивільна правоздатність виникає в момент народження і припиняється в момент смерті. Тому, враховуючи положення Закону «Про захист персональних даних» і Цивільного кодексу, інформація про померлу особу не є її персональними даними.

Окрім того, якщо вже зазначалось судом, згідно з ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Тобто, посадові особи ГУ ПФУ у Львівській області протиправно відмовили у наданні можливості ознайомитися з пенсійною справою у зв`язку з наявністю в ній конфіденційної інформації, в такому випадку необхідно було виключити конфіденційну інформацію (надати витяг, або надати для ознайомлення копію документу, видаливши з нього конфіденційну інформацію).

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності.

Щодо покликання відповідача на висловлену судом позицію у Постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а та постанові Верховного суду від 17.10.2019 у справі №826/11699/18, щодо юрисдикції спорів про ненадання відповіді на адвокатські запити. Зокрема, на те, що адвокатський запит не є запитом, що направлений на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між адвокатом позивача та відповідачем щодо зобов`язання останнього на адвокатські запити надати відповідь та можливість ознайомитися з певними матеріалами (зробити фотокопії), не може бути публічно-правовими у розумінні КАС України, суд вважає за необхідне зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 17.12.2019 у справі № 826/5331/18 визначено, що вимоги до суб`єкта владних повноважень надати відповідь на адвокатський запит щодо інформації, яка має ознаки публічної, розглядається в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, позов про бездіяльність розпорядника інформації із розгляду запиту на інформацію з огляду на положення Закону № 2939-VI подається до адміністративного суду.

Окрім того, Велика Палата вважає безпідставними посилання на висновки, викладені у її постанові від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, згідно з якими вимоги стосовно ненадання відповіді на адвокатські запити не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Суд пояснив, що правовідносини у розглядуваній справі не є подібними до правовідносин у згаданій справі, у якій адвокатський запит був спрямований на контроль за виконанням судового рішення у цивільній справі.

Також, Велика Палата Верховного Суду 12.12.2018 року прийняла постанову у справі № 212/7068/13-ц (яка не стосувалася доступу до публічної інформації) за скаргою представника стягувача у виконавчому провадженні на бездіяльність начальника Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка полягала у неналежному розгляді адвокатського запиту стосовно примусового виконання судового рішення. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що справу № 212/7068/13-ц належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки адвокат стягувача звернувся зі скаргою на бездіяльність начальника Автозаводського ВДВС, а саме на ненадання останнім у встановлений законом строк відповіді на адвокатський запит і ненадання копій запитаних документів. Тобто, така скарга, на думку Великої Палати Верховного Суду, стосується не оскарження бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, а нездійснення начальником ВДВС управлінських дій з контролю за неналежним виконанням державним виконавцем його обов`язків. І тому вимогу, яку адвокат заявив у справі № 212/7068/13-ц, належить розглядати за правилами адміністративного судочинства відповідно до статті 181 КАС України у редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року (статті 287 КАС України у редакції, що набрала чинності з вказаної дати).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні затребуваної інформації.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо судових витрат, а саме судового збору, такі належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійоного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні затребуваної інформації.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати ОСОБА_1 інформацію запитувану адвокатським запитом 12.11.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень, 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.