Справа № 817/1670/16
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2020 року м. Рівне №817/1670/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, за участю секретаря судового засідання А.М. Юрчук, сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник Бідюк Т.В.,

відповідача: представник Білик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.07.2016 №001311302.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 позов задоволено повністю.

У ході судового розгляду судом залучено до участі у справі Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26.03.2020 касаційну скаргу Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області задоволено частково: постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

08.04.2020 справа №817/1670/16 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 13.04.2020 прийнято справу до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.05.2020, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 12.05.2020 судом допущено процесуальне правонаступництво у справі шляхом заміни відповідача, Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Рівненській області, відкладено підготовче засідання за клопотанням позивача на 09.06.2020.

Ухвалою суду від 09.06.2020 відкладено підготовче засідання за клопотанням позивача на 21.07.2020, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 21.07.2020 відкладено підготовче засідання на 11.08.2020 у зв`язку із запровадженням в Україні протипандемічних заходів та встановленням карантину.

Підготовче засідання 11.08.2020 відкладено за клопотанням представника позивача на 08.09.2020.

У підготовчому засіданні 08.09.2020 оголошено перерву до 28.09.2020 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

Підготовче засідання 28.09.2020 відкладено за клопотанням представника позивача на 22.10.2020.

У підготовчому засіданні 22.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.11.2020.

Ухвалою від 20.11.2020 судове засідання відкладено на 15.12.2020 зва клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 15.12.2020 закінчено судовий розгляд ухваленням рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та суду пояснила, що спірне податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 №001311302 є протиправним, оскільки жодного приросту активів чи збільшення загального майнового стану у результаті прощення банком боргу у ОСОБА_1 не відбулося. Зазначила, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , останньою було повернуто банку суму більшу, ніж була отримана нею як кредит. Тобто, фактично відсутній об`єкт оподаткування в розумінні положень ст.14, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила та суду пояснила, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, адже податковий орган діяв на підставі повноважень, у межах та у спосіб, встановлені чинним законодавством. Оскільки позивач внаслідок прощення банком податкового боргу отримала доходи у виді додаткового блага за ознакою "126", вона мала обов`язок такі доходи задекларувати та, відповідно, сплатити податок на доходи фізичних осіб. ОСОБА_1 цього зроблено не було. Враховуючи зазначені обставини, спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

У період з 14.06.2016 по 17.06.2016 Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт перевірки від 29.06.2016 №00121/1312-1302/ НОМЕР_1 .

Згідно з висновками акта перевірки, ОСОБА_1 порушено пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.50.1 ст.50, абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, та п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік у сумі 91677,21грн.

На підставі акта від 29.06.2016 №00121/1312-1302/ НОМЕР_1 Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 №001311302, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в розмірі 114596,51грн, в т.ч.: 91677,21грн - за основним платежем, 22919,30грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом "б" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які надалі внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Судом встановлено, що 12.06.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США в сумі 56000 (п`ятдесят шість тисяч доларів США 00 центів), що дорівнює еквіваленту 271779,20грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у Договорі. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 12.06.2008 по 10.06.2038.

25.06.2014 ПАТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання (прощення) частини заборгованості позивача за договором про надання споживчого кредиту від 12.06.2008 №0 у сумі 44808,10 дол. США, що складає 532860,75грн по курсу НБУ станом на 25.06.2014 та штрафні санкції у сумі 7849,91грн.

Як встановлено судом, здійснення прощення (анулювання) боргу за договором на суму 540710,66грн здійснюється Банком з моменту здійснення Позичальником сплати заборгованості за договором в розмірі суми, не менше 17976,80 доларів США.

Квитанцією від 25.06.2014 підтверджується факт сплати ОСОБА_1 коштів в сумі 17976,80 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 213781,24грн.

Згідно з інформацією Акціонерного товариства "УкрСиббанк" від 18.09.2020 №15-3-02/82, 25.06.2014 АТ "УкрСиббанк" було анульовано (прощено) заборгованість за кредитним договором від 12.06.2008 №0 ОСОБА_1 на загальну суму: 540710,66грн, у т.ч.: 532860,75грн - сума основного боргу (кредиту) та відсотків (44808,10 дол.США за курсом НБУ станом на 25.06.2014) ; 7849,91грн - штрафні санкція (пеня). Сума основного боргу (кредиту) становила 44259,54 дол.США, сума відсотків становила 548,56 дол.США.

Це означає, що за курсом НБУ станом на 25.06.2014 сума анульованого основного боргу становила 526337,24грн, а сума відсотків - 6523,51грн.

Отже, оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб як додаткове благо підлягає у спірних правовідносинах лише сума анульованого основного боргу - 526337,24грн.

Поряд з цим, з акта перевірки від 29.06.2016 №00121/1312-1302/ НОМЕР_1 вбачається, що відповідачем донараховано позивачу суму податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага у сумі 91677,21грн шляхом оподаткування суми 540710,66грн (12180,00*15% + 528530,66*17%).

Як зазначено судом вище, сума 540710,66грн має наступні складові: 526337,24грн - основний борг, 6523,51грн - відсотки, 7849,91грн - штрафні санкція (пеня).

Таким чином, сума податку на доходи фізичних осіб, визначена ОСОБА_1 спірним податковим повідомленням-рішенням (як податкові зобов`язання, так і штрафні санкції) визначені відповідачем неправильно, з порушенням норм Податкового кодексу України.

Пунктом 54.3 ст.54 Податкового кодексу України передбачений обов`язок податкового органу самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо через порушення вимог податкового законодавства відповідні грошові зобов`язання не нараховані особою, відповідальною за їх нарахування.

У силу пункту 123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5,54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Однак, суд зазначає, що встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину (пункт, речення) рішення або рішення в частині нарахування певної суми штрафних (фінансових) санкцій.

Суд перевіряє обґрунтованість рішення податкового органу, зокрема, й у частині розрахунків, а тому рішення підлягає визнанню протиправним повністю, оскільки суд не може самостійно нараховувати податкові зобов`язання та фінансові санкції.

Тобто, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання та застосування штрафних санкцій від 29.07.2016 №001311302 не відповідає критеріям, визначеним ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, обґрунтованості, пропорційності та розсудливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не доведено обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у виді судового збору у сумі 1145,97грн, сплачені згідно з квитанцією від 31.10.2016 №0.0.643484706.2.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 29.07.2016 №001311302 про збільшення грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" у загальній сумі 114596,51грн (в т.ч.: 91677,21грн - за податковими зобов`язаннями, 22919,30грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління ДПС у Рівненській області, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1145 (одна тисяча сто сорок п`ять) гривень 97 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Вдінська, буд.12, м.Рівне, 33023, код за ).

Третя особа: Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" (вул.Андріївська, буд.2/12, м.Київ, 04070, код за ).

Повне рішення у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці складено складено 18 січня 2021 року.

Суддя О.М. Дудар