Справа № 460/4871/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4871/20 пров. № А/857/10997/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л. П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року, прийняте суддею Друзенко Н. В. у місті Рівне, повний текст складений 31.07.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача, які полягають у непризначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 10.03.2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Позивач, маючи станом на дату звернення (10.03.2020) до відповідача із заявою про призначення пенсії, необхідний загальний стаж роботи та стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано доводи відповідача щодо відсутності атестації робочого місця позивача. Зважаючи на те, що право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 по посаді «маляр ремонтно - будівельного цеху» підтверджено за результатами чергової атестації робочих місць згідно з наказом по ВАТ «Рівнеазот» від 30.09.2004 № 812, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи на вказаній посаді з 01.02.1996 по 10.11.2002. Тому, права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач не має у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи та відсутності результатів атестації.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 01.02.1996 року по 10.11.2002 року ОСОБА_1 працювала у ВАТ «Рівнеазот» (правонаступник ПрАТ «Рівнеазот») на посаді маляра ремонтно-будівельного цеху.

10.03.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Листом від 03.04.2020 за №4687-4316/Б-02/8-1700/20 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах, мотивуючи це тим, що згідно з п.4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, 5 річний період роботи на підприємстві, що передує даті видання наказу про результати атестації, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується до пільгового стажу лише у випадках, коли атестація проведена вперше. Оскільки право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 по посаді «маляр ремонтно - будівельного цеху» підтверджено за результатами чергової атестації робочих місць (згідно з наказом по ВАТ «Рівнеазот» від 30.09.2004 №812), відсутні підстави зараховувати до пільгового стажу період роботи позивача на вказаній посаді з 01.02.1996 по 10.11.2002. Таким чином, позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 10 років. Відповідач зазначає, що відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах підтверджується постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 817/726/18.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2 протягом повного робочого дня, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент подання заяви про призначення пенсії (10 березня 2020 року), позивач досягнула віку, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, цей факт відповідачем не оспорюється, як і достатність загального стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо покликання пенсійного органу на неможливість зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи у ВАТ «Рівнеазот» (правонаступник ПрАТ «Рівнеазот») на посаді маляра ремонтно-будівельного цеху з 01.02.1996 року по 10.11.2002 року, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Робота позивача на посаді маляра ремонтно-будівельного цеху ВАТ «Рівнеазот» у період з 01.02.1996 по 10.11.2002 підтверджується записом №5 в трудовій книжці позивача.

Згідно зі Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, професія «маляра, зайнятого на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки» входить до робіт і посад, які пов`язані із шкідливими і важкими умовами праці.

Згідно з уточнюючої довідки ПрАТ «Рівнеазот» від 25.01.2018 року №11, позивач працювала у ВАТ «Рівнеазот» на посадах, що дають право на пільгову пенсію, зокрема, з 01 лютого 1996 року (розпорядження №302 від 08.02.1996 року) по 10 листопада 2002 року в ремонтно-будівельному цеху малярем на протязі повного робочого дня та була зайнятою на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки (фарби на основі толуолу, ксилолу, ацетону), що передбачено Списком №2 розділ XXXIII позиція 450, затвердженого ПКМ 11.03.1994 року №162. Стаж за Списком №2 становить 06 років 08 місяці 10 днів. Довідка видана на підставі первинних документів за час виконання вказаних вище робіт: особові рахунки за 1996 2002 роки, наказ-розпорядження про прийом, перевод, картонка Т-2.

Досліджуючи питання щодо атестації робочого місця позивача, слід зазначити, що наказом ВАТ «Рівнеазот» від 30.09.2004 року №812 затверджено перелік робочих місць, посад, професій, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, зокрема, посада, яку займав позивач, - маляр.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі №520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, відповідно до якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

З огляду на викладене, оскільки несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість дій відповідача щодо незарахування періоду роботи позивача у ВАТ «Рівнеазот» на посаді маляра ремонтно-будівельного цеху з 01.02.1996 року по 10.11.2002 року до його пільгового стажу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що пільговий стаж роботи позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах становив понад 06 років 08 місяців та був достатнім для її призначення, що свідчить про неправомірність відмови відповідача в призначенні позивачу пенсії згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 460/4871/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 15.02.2021 року.