Справа № 200/11510/20-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 р. Справа№200/11510/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3819-51 від 18.11.2020 року на суму 9263,96 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Донецькій області (надалі ГУ ДПС у Донецькій області) № Ф-3819-51 від 18.11.2020 року на суму 9263,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.11.2020 року ним отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3819-51 від 18.11.2020 року на суму 9263,96 грн. Проте, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Закону України № 2464 щодо тимчасового звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 01.03.2020 року по останній (календарний) день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (було до 31.05.2020 року), встановленого Кабінетом Міністрів України, який продовжено до 31.12.2020 року. Таким чином, позивач вважає, що у відповідності до приписів зазначеного Закону, станом на 31.10.2020 року він був звільнений від обов`язків платника єдиного внеску. Виходячи з наведеного, позивач вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3819-51 від 18.11.2020 року на суму 9263,96 грн. протиправною та просить її скасувати у судовому порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

У відзиві на позов та додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску (в тому числі особи, які провадять незалежну професійну діяльність) зобов`язані своєчасно сплачувати внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Згідно облікових даних, станом на 31.10.2020 року, заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску по коду бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність» становила 9263,96 грн., тому ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу на вказану суму боргу.

Крім того, приписи Закону України №1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р не звільняють органи доходів і зборів від виконання обов`язків щодо формування вимог про сплату недоїмки на підстави наданої платниками звітності. Оскільки пункт 9-4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 виключено з 13 лютого 2020 року, тому підстави для його застосування відсутні.

Разом з тим, на підставі п. 9-10 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464, нарахування єдиного внеску ОСОБА_1 за березень, квітень, травень 2020 року не здійснювались.

У зв`язку з наведеним, представник відповідача вважає, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність певних обставин справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ), перебуває на обліку в Костянтинівській ДПІ Головного управління ДПС у Донецькій області як самозайнята особа (особа, що здійснює незалежну професійну діяльність) (а.с. 6-11, 44).

18 листопада 2020 року Головне управління ДПС у Донецькій області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3819-51 у відношенні ОСОБА_1 на загальну суму 9263,96 грн. В спірній вимозі зазначено, що сформована вона станом на 31 жовтня 2020 року (а.с. 16).

Встановлені обставини не є спірними та визнаються сторонами.

Позивач оскаржує вищевказану вимогу, як таку, що суперечить вимогам чинного законодавства в частині обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок з урахуванням внесених змін до Закону України № 2464 щодо тимчасового звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 01.03.2020 року по останній (календарний) день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (було до 31.05.2020 року), встановленого Кабінетом Міністрів України, який продовжено до 31.12.2020 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п.1 та п.12 ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Законом України №1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014р., у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:

« 9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Костянтинівка та м. Маріуполь, де значиться на податковому обліку позивач.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Костянтинівка та м. Маріуполь, де значиться на податковому обліку позивач.

Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного соціального внеску позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

При цьому, суд зауважує, що пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 з 13 лютого 2020 року втратив чинність.

Судом встановлено, що згідно облікових даних інтегрованої картки позивача заборгованість з єдиного внеску з самостійно узгоджених зобов`язань станом на 31 жовтня 2020 року складає 9263,96 гривень, тому 18.11.2020 року відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3819-51 на вказану суму недоїмки (а.с. 16).

Відповідачем в ІКП позивача з єдиного внеску було проведено нарахування як платнику єдиного внеску, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування з 4 квартал 2019 року по 4 квартал 2020 року, про що свідчить розрахунок недоїмки за вимогою від 18.11.2020 року (а.с. 37).

Законом України від 13.05.2020р. № 591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Закону України № 2464 в частині тимчасового звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску осіб, зазначених у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року за себе. Тобто, після втрати чинності пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2464 з 13 лютого 2020 року, законодавець врегулював таким чином пільги зі сплати ЄСВ у 2020 році.

З урахуванням вимог Закону № 591 та на підставі абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464 Головним управлінням ДПС у Донецькій області були проведені нарахування зобов`язань з єдиного внеску за період 21.10.2019 року по 19.10.2020 року, у тому числі: за 4 квартал 2019 року 214,48 гривень, за 1 квартал 2020 року 2754,18 грн., за 2 квартал 2020 року 2078,12 грн., 3 квартал 2020 року 1039,06 грн., 4 квартал 3178,12 грн. (а.с. 37).

Нарахування єдиного внеску за березень, квітень, травень 2020 року позивачу не здійснювались, що підтверджується інтегрованою карткою платника (а.с. 35).

Суд не приймає посилань позивача щодо його звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за періоди з 01.03.2020 року по останній (календарний) день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (було до 31.05.2020 року), встановленого Кабінетом Міністрів України та який продовжено до 31.12.2020 року, оскільки такі твердження ґрунтуються на вільному тлумаченні правових норм, що не відповідає їх змісту.

З урахуванням наведеного, спірна вимога відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права, а отже у суду відсутні правові підстави для її скасування.

На думку суду, у спірних правовідносинах відповідач діяв без порушення меж повноважень, визначених Законами України, а також обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надані, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3819-51 від 18.11.2020 року на суму 9263,96 грн. відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 15 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко