Справа № П/320/1154/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/1154/20 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КВ ЦЕНТР» на рішення Київського окружного адміністративного суду 14 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до товариства з обмеженою відповідальністю «КВ ЦЕНТР» про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Київській області звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КВ ЦЕНТР» про стягнення коштів з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих платника податків, на суму податкового боргу у розмірі 348349,27 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду 14 серпня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що у справі, що розглядалася, висновки суду першої інстанції про дотримання податковим органом процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення податкового боргу та відповідно наявність підстав для задоволення позову є передчасними та зроблені без належного з`ясування фактичних обставин справи.

Свою позицію товариство обґрунтовує тим, що у період з лютого по вересень 2019 року орендна плата сплачувалася регулярно, що підтверджується платіжними дорученнями з банку. Також зазначає, що не отримувало від органу ДПС податкових повідомлень - рішень платникам податків про суму податкового боргу у розмірі 348349 грн.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що товариство з обмеженою відповідальністю «КВ ЦЕНТР» (ідентифікаційний код 33157511, місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, вул. Набережна, буд. 17) зареєстроване в якості юридичної особи 30.09.2004, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 4-5).

Як платник орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності відповідач перебуває на обліку в Вишгородській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У лютому 2019 року відповідачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю за 2019 рік.

Відповідно до даних вказаної вище звітності, відповідачем самостійно визначено, що податкове зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності підлягає сплаті у сумі 42882,65 грн щомісячно за звітні періоди січень-грудень 2019 року (а.с.25-26).

Узгоджену суму грошового зобов`язання з орендної плати за лютий - вересень 2019 року (з урахуванням часткової сплати заборгованості з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у сумі 26794,39 грн) у загальному розмірі 316266,81 грн товариством з обмеженою відповідальністю «КВ ЦЕНТР» у строк, визначений законом, до бюджету не перераховано.

У зв`язку з порушенням відповідачем граничних строків сплати податкового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, контролюючим органом на виконання вимог пунктів 129.1, 129.4 статті 129 Податкового кодексу України нараховано пеню у загальному розмірі 32082,46 грн.

Податковий обов`язок щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у загальному розмірі 348349,27 грн у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, у зв`язку з чим Головне управління ДПС у Київській області звернулось до суду з даним позовом.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та даючи правову оцінку обставинам справи, виходить з такого.

В силу приписів підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За правилами пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За змістом пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України сума податку, яка зазначена платником у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу України).

В силу приписів підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (пункт 129.4 статті 129 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається податковим боргом платника податків.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Пунктом 56.2 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

За змістом положень підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Згідно з приписами підпункту 56.18 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Як вже зазначалось судом вище, за відповідачем рахується податковий борг з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у загальному розмірі 348349,27 грн.

На час винесення рішення у даній справі податкову вимогу від 02.11.2016 № 19643-17 на суму 81021,38 грн, що надіслана органом доходів і зборів на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (отримана представником відповідача 02.11.2016 (а.с. 9), у зв`язку з настанням обставин, передбачених пунктом 60.1 статті 60 цього Кодексу, не відкликано.

На підтвердження відсутності, на думку відповідача, заборгованості по сплаті податкових зобов`язань за податковою декларацією з плати за землю за 2019 рів, суду апеляційної інстанції надано платіжні доручення

від 21 вересня 2020 року №36 на суму 50000,00 грн;

від 12 серпня 2020 року №30 на суму 42000,00 грн;

від 15 липня 2020 року №21 на суму 42000,00 грн;

від 25 червня 2020 року №125 на суму 20000,00 грн;

від 24 червня 2020 року№124 на суму 5000,00 грн;

від 23 червня 2020 року №11 на суму 56000,00 грн;

від 02 червня 2020 року №37 на суму 40000,00 грн;

від 14 квітня 2020 року №23 на суму 43000,00 грн;

від 17 березня 2020 року №20 на суму 43000,00 грн;

від 20 лютого 2020 року №15 на суму 40000,00 грн;

від 11 січня 2020 року №7 на суму 43000,00 грн;

від 04 грудня 2019 року №65 на суму 43000,00 грн;

від 13 листопада 2019 року №63 на суму 43000 грн;

від 23 жовтня 2019 року №59 на суму 43000,00 грн;

від 10 квітня 2019 року №13 на суму 300000,00 грн.

відповідно до яких відповідач сплатив орендну плату з юридичних осіб за землю 2019 рік (призначення платежів).

Дослідивши інтегровану картку ТОВ «КВ ЦЕНТР» з орендної плати за 2018-2020, копія якої міститься в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта про відсутність у ТОВ «КВ ЦЕНТР» заборгованості по сплаті податкових зобов`язань за податковою декларацією з плати за землю за 2019 рік. з огляду на те, що у період з січня 2018 року по день звернення до суду з відповідним позовом у відповідача був наявний податковий борг з орендної плати з юридичних осіб, який жодного разу у повному обсязі погашений не був. Відповідно, сплачені відповідачем кошти за платіжними дорученнями, зарахування яких відображенні також й у документах, наданих позивачем суду, зараховані контролюючим органом в порядку пункту 87.9 статті 87 ПК України в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Доказів сплати податкового боргу у розмірі 348349,27 грн або оскарження податкової вимоги від 02.11.2016 № 19643-17 відповідачем суду не надано.

На підставі викладеного судом першої інстанції правильно встановлено, що у відповідача утворилась та наявна заборгованість зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності у вказаному вище розмірі.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 Податкового кодексу України).

Таким чином, враховуючи викладені норми та обставини, зважаючи, що грошові зобов`язання є узгодженими, тобто визнаються податковим боргом, а також звертаючи увагу на те, що відповідачем не надано належних доказів на спростування доводів позивача, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав та необхідність стягнення заборгованості, яка обліковується за відповідачем, у судовому порядку.

Щодо доводів апелянта про те, що товариство не отримувало від органу ДПС податкових повідомлень-рішень на суму податкового боргу у розмірі 348349,27 з урахуванням пені, то такі є необґрунтованими, оскільки заборгованість відповідача визначена ним у податковій декларації вважається узгодженою і підстави для винесення податкового повідомлення-рішення відсутні.

Отже, з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду -залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КВ ЦЕНТР» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду 14 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.329-331 КАС України.

Головуючий суддя

Судді