Справа № 440/7478/20
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7478/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Київської районної у м. Полтава ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської районної у м. Полтава рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 52-ї позачергової сесії Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га;

- зобов`язати Київську районну в м. Полтаві раду винести рішення, яким надати дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га згідно з заявою від 30.04.2020 та доданих до неї графічних матеріалів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7478/20, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано докази, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

04.01.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому вказано про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідач зазначає щодо правомірності оспорюваного рішення з огляду на те, що зазначена позивачем земельна ділянка на графічних матеріалах по АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки орієнтовано вказана на графічних матеріалах земельна ділянка потрапляє на територію, на яку рішенням позачергової сорокової сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 18.03.2014 управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано згоду на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27847 кв.м. в АДРЕСА_1 /а.с. 22-24/.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 16.01.2021, позивач наполягає на тому, що ним до заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою було додано графічні матеріали, зокрема, графічне зображення місця розташування земельної ділянки з Публічної кадастрової карти з прив`язкою до сусідньої сформованої та зареєстрованої земельної ділянки з таким же цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що відповідає основним критеріям, які можуть ідентифікувати місце знаходження земельної ділянки, її цільове призначення та зайнятість. Крім того, відповідачем не було повернуто заяву позивачу з вимогою надати викопіювання, що повинно бути виготовлено з прив`язкою до системи координат, тощо. Тобто, при прийнятті спірного рішення відповідач не посилався як на підставу для відмови у наданні дозволу на те, що місце розташування бажаної земельної ділянки не можливо визначити чи воно для відповідача є неточним для можливості ідентифікації /а.с. 35-38/.

19.01.2021 до суду надійшло клопотання представника Київської районної у м. Полтави ради від 31.12.2020 №041-44/928 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: територіальну громаду в особі Полтавської міської ради (вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000, ).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у задоволенні клопотання Київської районної в м. Полтаві ради про залучення третьої особи у справі №440/7478/20 відмовлено.

Суд розглядає справу на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, у межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2020 від позивача до відповідача надійшла заява про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в якій остання просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в межах Київського району м. Полтави з місцем розташування згідно доданих графічних матеріалів /а.с. 8/.

У подальшому, пунктом 35 рішення п`ятдесят другої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" відмовлено гр. ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_2 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки орієнтовно вказана на графічних матеріалах земельна ділянка потрапляє на територію, на яку рішенням позачергової сорокової сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 18.03.2014 управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано згоду на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27847 кв.м. в районі АДРЕСА_1 /а.с. 10/.

Позивач, не погодившись з правомірністю винесення рішення п`ятдесят другої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За змістом частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.97 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За змістом статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або відмовити в наданні такого дозволу.

При цьому, виходячи з положень статей 26, 59 Закону №280/97-ВР рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність належить до виключних повноважень місцевої ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №346/5791/16-а.

Зі змісту спірного рішення п`ятдесят другої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, судом встановлено, що підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач вказав на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам Законів України та прийнятим відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки орієнтовно вказана на графічних матеріалах земельна ділянка потрапляє на територію, на яку рішенням позачергової сорокової сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 18.03.2014 управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано згоду на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27847 кв.м. в районі АДРЕСА_1.

Надаючи оцінку викладеним в спірному рішенні мотивам відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до рішення позачергової сорокової сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 18.03.2014 "Про надання згоди на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі АДРЕСА_1" вирішено надати управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому згоду на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27847 кв.м. в районі АДРЕСА_1 із земель, які належать на праві комунальної власності територіальній громад м. Полтави (землі житлової та громадської забудови, для іншої житлової забудови, КВЦПЗ 02.07; землі транспорту для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, КВЦПЗ 12.04) /а.с. 11/.

Суд зауважує, що передача земельних ділянок у власність або користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (статті 118, 123 Земельного кодексу України).

Водночас згідно з приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 Земельного кодексу України).

Таким чином, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування чи у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17, від 27.03.2018 у справі №463/3375/15-а.

Водночас, із вищевказаних норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу вищевказаних законодавчих положень у системному їх зв`язку, суд дійшов висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 118 ЗК України не передбачено такої підстави для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, яка зазначена відповідачем у оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, відповідачем не надано обґрунтованої відмови у наданні дозволу на розробку землеустрою із зазначенням підстав для такої відмови, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7478/20 витребувано від відповідача належним чином завірені копії оскаржуваного рішення та усіх документів, що слугували підставою для його прийняття.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що орієнтовно вказана позивачем на графічних матеріалах земельна ділянка потрапляє/межує чи входить до території, на яку рішенням позачергової сорокової сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 18.03.2014 управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано згоду на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27847 кв.м. в АДРЕСА_1 .

Отже, відповідачем не доведено включення зазначеної позивачем земельної ділянки вказана на графічних матеріалах земельна ділянка до території, на яку рішенням позачергової сорокової сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 18.03.2014 управлінню капітального будівництва Полтавського міськвиконкому надано згоду на розміщення комплексної житлової забудови з об`єктами транспортної інфраструктури та дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 27847 кв.м. в АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, відмова відповідача, оформлена рішенням п`ятдесят другої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови гр. ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без дотримання вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поряд із цим, згідно висновків усталеної судової практики, зокрема, Верховного Суду: по-перше, до моменту внесення до державного земельного кадастру запису про реєстрацію речових прав на нерухоме майно за суб`єктом щодо певної земельної ділянки, остання вважається вільною; по-друге, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Проаналізувавши викладене, суд вважає достатніми правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення п`ятдесят другої позачергової сесії сьомого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Київську районну в м. Полтаві раду винести рішення, яким надати дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га згідно з заявою від 30.04.2020 та доданих до неї графічних матеріалів, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні регламентовано частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України.

Між тим, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що Київською районною в м. Полтава радою прийнято оспорюване рішення без наведення (встановлення) вичерпних підстав для відмови, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України, суд, з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в якій остання просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в межах Київського району м. Полтави з місцем розташування згідно доданих графічних матеріалів, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги щодо зобов`язання винести рішення, яким надати дозвіл позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га згідно з заявою від 30.04.2020 та доданих до неї графічних матеріалів, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

З огляду на вищевикладене, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп. (840 грн. 80 коп./2).

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Київської районної у м. Полтава ради (вул. Маршала Бірюзова, 1/2, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 52 позачергової сесії 7 скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 18.06.2020 "Про розгляд заяв громадян із земельних питань" в частині відмови гр. ОСОБА_1 , що мешкає в АДРЕСА_2 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га.

Зобов`язати Київську районну у м. Полтаві раду (вул. Маршала Бірюзова, 1/2, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.04.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в якій остання просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в межах Київського району м. Полтави з місцем розташування згідно доданих графічних матеріалів, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Київської районної у м. Полтава ради (вул. Маршала Бірюзова, 1/2, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова