Справа № 400/5782/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р. № 400/5782/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003

до відповідача:Малого приватного підприємства "ДІНА-ЛЮКС", другий квартал, буд.4, база відпочинку "МОРЕ", Рибаківка, Березанський район, Миколаївська область, 57462

про:застосування заходу реагування у сфері державного нагляду,

Управління Держпраці у Миколаївській області (надалі позивач) звернулося з позовом про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності до Малого приватного підприємства "ДІНА-ЛЮКС", другий квартал, буд.4, база відпочинку "МОРЕ", (надалі відповідач), шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки а саме: - експлуатацію індивідуальної газобалонної установки зріджених вуглеводних газів; зберігання балонів з пропан-бутаном.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу управління Держпраці у Миколаївській області від 26.05.2020 року №99 та згідно з направленням на проведення перевірки від 04.06.2020 №137 у період з 15.06.2020 року по 23.06.2020 рік посадовими особами Управління Держпраці у Миколаївській області було проведено планову перевірку відповідача на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно - правових актів з охорони праці та промислової безпеки. Під час перевірки виявлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці, серед яких є такі, що несуть загрозу життю та здоров`ю людей. З метою недопущення спричинення шкоди життю чи здоров`ю людей є підстави для заборони подальшого виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у зв`язку з чим, суд розглядає за наявними матеріалами справи, згідно вимог ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 1 «Положення про Державну службу України з питань праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 вищезазначеного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною першою статті 39 Закону України від 20.01.2018 № 2249-VІІІ «Про охорону праці» (надалі Закон № 2249) встановлено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право, зокрема, безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу управління Держпраці в Миколаївській області від 26.05.2020 року №99 та згідно з направленням на проведення перевірки від 04.06.2020 №137 у період з 15.06.2020 року по 23.06.2020 рік посадовими особами Управління Держпраці у Миколаївській області було проведено планову Малого приватного підприємства "ДІНА-ЛЮКС", другий квартал, буд.4, база відпочинку "МОРЕ",, що знаходиться за адресою: с. . Рибаківка, Березанський район, Миколаївська область, 57462, на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно - правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами перевірки та у зв`язку з виявленням порушень вимог законодавства, посадовими особами Управління складено Акт перевірки суб`єкта господарювання від 23.06.2020 року № 371(далі - Акт).

Під час перевірки виявлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці, серед яких є такі, що несуть загрозу життю та здоров`ю людей, а саме: відповідачем допущено виконання робіт підвищеної небезпеки, без відповідних дозвільних документів:

- відсутній акт приймання в експлуатацію індивідуальної газобалонної установки зріджених вуглеводних газів (далі - ІГБУ), що є порушенням вимог п.4.3.Р.VІ НПАОП 0.00-1.76-15 «Правил систем газопостачання» (п.21 Акту)

- суб`єкт господарювання не організував проведення ідентифікації потенційно небезпечного об`єкту , а саме: зберігання балонів з пропан-бутаном, що є порушенням п.3 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки затвердженого Постановою КМУ від 11.07.2002 №956 (п.24 Акту)

Крім Акту, на ім`я директора було винесено припис на усунення виявлених порушень, однак станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду та до дати прийняття судом рішення порушення не були усунуті.

Статтею 4 Закону № 2249 передбачено, що державна політика в галузі охорони праці спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням та базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Частиною третьою статті 21 Закону № 2249 встановлено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі-дозвіл).

Згідно п.21 Порядку №1107 виконання робіт підвищеної небезпеки , що зазначені в Додатку 6, експлуатація (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначене в додатку 7 Порядку №1107, здійснюється роботодавцем на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці.

Отже, виконуючи роботи підвищеної небезпеки та експлуатуючи машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки без відповідного дозволу, з порушенням встановлених правил, без належного інструктажу , тощо, роботодавець створює небезпечні умови для роботи своїх працівників, а виявлені порушення законодавства про охорону праці спричиняють загрозу життю та здоров`ю людей.

Частиною 1 ст.246 Господарського кодексу України регламентовано, що здійснення будь-якої діяльності, що загрожує життю і здоровю людей або становить підвищену небезпеку для довкілля, забороняється.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі Закон № 877), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 39 Закону № 2249 передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону № 877, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства вказує на те, що державний нагляд у сфері господарської діяльності має на меті виявити та запобігти порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, що здійснюється як в інтересах суспільства, так і для забезпечення безпеки життя та здоров`я людини, а також належних, безпечних і здорових умов праці.

Підставою для звернення органу державного нагляду в суд з вимогою про зупинення суб`єктом господарювання виконання певних робіт є акт перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог законодавства, що становлять загрозу життю та здоров`ю працюючих. Водночас застосування заходів реагування у сфері державного нагляду здійснюється судом до усунення суб`єктом господарювання тих порушень, що стали підставою для застосування заходів реагування.

Під загрозою життю та здоров`ю людей слід розуміти виникнення умов, за яких подальше продовження господарської діяльності, виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди громадянам, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків.

Відтак, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. При цьому застосування таких заходів обумовлюється саме наявністю факту порушення вимог законодавства, що зафіксований в акті перевірки та залишається не усунутим на час розгляду судом відповідного позову органу державного нагляду (контролю).

Судом встановлено, що позивач як суб`єкт нагляду у сфері охорони праці та промислової безпеки в ході перевірки виявив факти істотних порушень відповідачем вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, що підтверджується Актом.

Доказів усунення порушень виявлених в ході проведення перевірки та встановлених Актом, відповідачем не надано.

Положення ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують, що право кожного на життя охороняється законом та обов`язок захищати право на життя за ст. 2 цієї Конвенції визначається у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, яка визначає гарантування кожному, хто перебуває під юрисдикцією, прав і свобод, визначених в Конвенції.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 77, 205, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) до Малого приватного підприємства "ДІНА-ЛЮКС" (с. Рибаківка, Березанський район, Миколаївська область, 57462, другий квартал, буд.4, база відпочинку "МОРЕ", ідентифікаційний код 30476186) задовольнити.

2. Застосувати до Малого приватного підприємства "ДІНА-ЛЮКС" (с. Рибаківка, Березанський район, Миколаївська область, 57462, другий квартал, буд.4, база відпочинку "МОРЕ", ідентифікаційний код 30476186), заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки а саме: - експлуатації індивідуальної газобалонної установки зріджених вуглеводних газів; зберігання балонів з пропан-бутаном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар