Справа № 158/57/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 158/57/21 пров. № А/857/2647/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року у справі № 158/57/21 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до Громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

суддя в 1-й інстанції Корецька В.В.,

час ухвалення рішення 15 год. 52 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Ківерці

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження терміну затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 року відповідача примусово видворено за межі території України. На підставі даного рішення відповідач поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України. 03.12.2020 року відповідачу оформлено посвідку про повернення серії НОМЕР_2 з терміном дії до 03.03.2021 року. Водночас видворити до країни громадянської належності відповідача з України виявилося неможливим у зв`язку з карантинними обмеженнями, а саме відсутністю авіасполучення з країною походження відповідача. Тому просить продовжити строк затримання на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення громадянину Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом не враховано, що саме встановлення урядом карантинних обмежень та закриття державного кордону на час пандемії коронавірусу, обумовило неможливість виконання рішення суду про видворення відповідача. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2020 року відповідача затримано з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 року примусово видворено відповідача - громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )за межі території України.

03.12.2020 року посольством Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка в Туреччині відповідачу - громадянину Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) оформлено посвідку про повернення серії НОМЕР_3 терміном дії до 03.03.2021 року.

Також встановлено, що особа відповідача ідентифікована, він має діюче свідоцтво (посвідку) на повернення до країни громадянської належності. Відповідач не звертався із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, можливе лише за їх наявності.

Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки Шрі- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частина тринадцята статті 289 КАС України встановлює, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З наведених норм слідує, що видворення іноземного громадянина, який не має жодних документів, за межі України обумовлює необхідність встановлення його особи, тобто, чіткої ідентифікації компетентними органами країни походження та наявність офіційної відповіді з дипломатичних/консульських органів відповідної країни для належного виконання рішення суду про видворення іноземця.

При цьому частиною тринадцятою статті 289 КАС України регламентовано дві умови, наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).

Разом з тим, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено підстав, визначених частиною тринадцятою статті 289 КАС України, за наявності яких неможливо виконати судове рішення про примусове видворення іноземця, особа якого ідентифікована.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, у даному випадку, особу відповідача вже було належним чином ідентифіковано, однак через відсутність авіасполучення з країною походження відповідача (карантинні обмеження) не було виконано рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.12.2020 року про видворення відповідача за межі території України. Проте, як встановлено судом, у грудні 2020 року були авіасполучення між Україною та Соціалистичної Республікою Шрі-Ланка.

Окрім того, посилання позивача на карантинні обмеження та закриття державного кордону на час пандемії коронавірусу не є підставою для продовження строку затримання відповідача, оскільки наведене не відноситься до обставин, передбачених статтею 289 КАС України, які є вичерпними.

Крім того, продовження строку затримання відповідача без належних та вичерпних на те підстав не відповідає статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже покладає на відповідача додаткові обов`язки, що мають наслідком обмеження свободи пересування, які відповідно до законодавства, мають забезпечуватись саме з боку держави - відповідним міграційним органом.

Так, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25.06.1996) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06.03.2001) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на вказані обставини, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Таким чином, враховуючи, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, можливе лише за їх наявності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог про продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка Республіки ОСОБА_3 (LAAMIRI SAID), ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч.4 ст.229,ст.ст. 243, 272, 288, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 січня 2021 року у справі № 158/57/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року