Справа № 580/3240/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

17 лютого 2021 року Справа № 580/3240/20

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря Цаплі І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву акціонерного товариства Альфа-Банк про поновлення строку пред`явлення виконавчого напису №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008,

встановив:

09.02.2021 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось акціонерне товариство Альфа-Банк із заявою, в якій просить поновити строк пред`явлення виконавчого напису №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017.

Ухвалою від 11.02.2021 призначено судове засідання з розгляду клопотання на 17.02.2021.

Представник заявника (стягувача) у судове засідання не прибув.

Відповідач (боржник) у судове засідання свого представника не направив, причин неявки суду не повідомив.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає про таке.

Питання призначення та розгляду заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та про заміну сторони виконавчого провадження, а також заміну стягувача та/або боржника у виконавчому провадженні та виконавчому листі врегульовано ст. 376 та ст. 379 КАС України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII) передбачено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи.

Відповідно до ст.87 та ст.88 Закону №3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з ст. 90 Закону № 3425-XII встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, виконавчий напис нотаріуса підлягає зверненню до примусового виконання. Тільки після відкриття виконавчого провадження кредитор набуває статусу стягувача у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 1 та ч. 2статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведеного вбачається, що нормами КАС України встановлена можливість поновлення пред`явлення до виконання саме виконавчого листа, а не виконавчого напису, як помилково вважає заявник.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Згідно з п. 1 глави 16 наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок №296/5) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2 глави 16 Порядку №296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з пп. 3.1 п. 3 глави 16 Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до пп. 7.2 п.7 глави 16 Порядку №296/5 при кожному наступному вчиненні виконавчого напису за одним і тим самим зобов`язанням повторне подання копії документа, що встановлює заборгованість, не вимагається. У цих випадках нотаріус вимагає подання двох примірників витягу з особового рахунку та оригіналу зобов`язання.

Таким чином, Порядком №296/5 передбачено наступне вчинення виконавчого напису нотаріуса за одним і тим самим зобов`язанням. А тому заявник, не позбавлений права на поновлення строку пред`явлення виконавчого напису до виконання шляхом звернення до нотаріуса, який видав виконавчий напис за вказаним зобов`язанням.

Слід відмітити, що виконавчі листи та виконавчі написи нотаріуса є різними видами виконавчих документів.

При цьому, нормами КАС України не передбачено повноважень суду поновлення строку пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до примусового виконання. З вказаного слідує, що застосувати аналогію права до інституту поновлення строку предявлення виконавчого напису нотаріуса із поновленням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, неможливо, оскільки виконавчий напис не має преюдиційної сили для суду.

Згідно з ч. 6ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Виконавчий лист - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Суд наголошує, що норми ст ст. 376 КАС України спрямовані, насамперед, для забезпечення примусового виконання виконавчих листів суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Водночас, питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання, виходять за межі повноважень суду, які визначає Кодекс адміністративного судочинства України. Попри вказане, суд наголошує, що положення Закону № 3425-XII та Порядку №296/5 надають нотаріусам повноваження вирішити питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання, шляхом наступного вчинення виконавчого напису за одним і тим самим зобов`язанням.

Суд не може підміняти інший орган навіть якщо ці повноваження не визначені за будь яким іншим органом. Підміною органу виконавчої влади можна було б вважати той випадок, коли власне суд вчинив якісь повноваження, властиві певному органу.

З вказаних підстав, суд відмовляє у задоволені заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк» поновлення строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241, 243, 248, 376Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви акціонерного товариства Альфа-Банк про поновлення строку пред`явлення виконавчого напису №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко