Справа № 640/1190/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Київ № 640/1190/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача: Нікітіної - Дудікової Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління Держпраці у Київській області
про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ФОП ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (відповідач/ ГУ Держпраці у Київській обл.), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 13.12.2019 №КВ1854/33/АВ/НД/СПТД/ФС-69.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю накладання на позивача штрафу згідно абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП, з підстав того, що вимогу про надання документів позивачем було отримано після строків, вказаних в направленні на проведення інспекційного відвідування. Також, на переконання позивача, відповідачем невірно застосовано підстави для відповідальності, оскільки проведення саме інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , а не перевірки, виключає накладення штрафу на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю, оскільки за цією нормою штраф може бути накладений лише за недопущення до проведення перевірки, а не інспекційного відвідування.

Поряд з вказаним, позивач зазначає, що відповідачем не було належним чином проінформовано позивача про розгляд справи та по факту розгляд справи здійснений за його відсутності, що безумовно позбавило його можливості надати свої заперечення, міркування, докази, зокрема, в частині оформлення цивільно-правового договору з ОСОБА_2 , та ін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваної постанови, прийнятої у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими порушеннями вимог законодавства про працю та зайнятість населення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 року №1986-IV, статті 259 Кодексу законів про працю України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 року №1338, Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 року №84, на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийняти за результатами аналізу інформації, отриманої із засобі масової інформації, інших джерел, доступ до яких необмежений законодавством Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ від 04.11.2019 року №5523 «Про проведення інспекційного відвідувань ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 ТОВ «ЗООЛЮКС»».

04 листопада 2019 року ГУ Держпраці у Київській обл. видано направлення №1854 для проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 (вет.клініка «Зоолюкс»). Направлення дійсне з 06 листопада по 19 листопада 2019 року.

06 листопада 2019 року Головним управлінням Держпраці у Київській області складено вимогу №1854, згідно якої, відповідно до пп.2 п.11, п.12,18 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823, зобов`язано ФОП ОСОБА_1 у строк до 10 год. 00 хв. 18.11.2019 надати документи: довідка про реєстрацію в органах статистики; особова картка форми П-2 керівника (ФОП - паспорт); трудові договора з усіма працівниками та додатками до них, цивільно-правові договора (в разі їх наявності); накази та заяви про прийом працівників на роботу; повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу; інші документи у разі потреби.

В подальшому, Головним управлінням Держпраці у Київській області складено акт від 19.11.2019 №КВ1854/33/АВ/НД про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, у зв`язку:

- ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування;

- не надання на ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/ відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, їх завіреним об`єктом відвідування копій або витягів.

13 грудня 2019 року відповідачем прийнято постанову №№КВ1854/33/АВ/НД/СПТД/ФС-69, якою, на підставі абз.7 частини 2 ст. 265 КЗпП України накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 417300 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 1 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV «Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», система інспекції праці на промислових підприємствах застосовується до всіх підприємств, щодо яких інспектори зобов`язані забезпечити застосування правових норм щодо умов праці та охорони працівників під час їхньої роботи.

Згідно з п. «а» ст. 3 вказаної Конвенції, завданнями системи інспекції праці є забезпечення застосування правових норм у галузі умов праці та охорони працівників під час їхньої роботи, як наприклад, норм щодо тривалості робочого дня, заробітної плати, безпеки праці, охорони здоров`я і добробуту, використання праці дітей і підлітків та з інших подібних питань, у тій мірі, в якій інспектори праці повинні забезпечувати застосування таких норм.

Статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці, передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та с) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: і) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; іі) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; ііі) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; іv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Тобто, Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора (органу держпраці) самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V.

Нормами ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України, визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Так, абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України (саме за порушення цієї норми на позивача накладено штраф, а.с. 20-21), встановлює, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення. Вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265, статті 24 Кодексу законів про працю України, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (надалі по тексту також - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Отже, накладення штрафу на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, може мати місце за умови недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю юридичними та фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, або створення перешкод у проведенні перевірки (також шляхом ненадання витребуваних документів).

Тож, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у невиконанні законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю або створенні перешкод для діяльності цих органів.

Так, в оскаржуваній постанові про накладення штрафу від 13.12.2019 №КВ1854/33/АВ/НД/СПТД/ФС-69 вказано, у порушення вимог статті 259 КЗпП України та пункту 6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 (далі - Положення), документів необхідних для проведення інспекційного відвідування надано не було.

Також, зазначено, у зв`язку з неможливістю особистого вручення керівнику або уповноваженій особі направлення на проведення інспекційного відвідування від 04.11.2019 № 1854 та вимоги про надання/поновлення документів від 06.11.2019 № 1854, направлення та вимога рекомендованим листом направлено на адресу реєстрації ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 (реквізити поштового відправлення 543). Направлення на проведення інспекційного відвідування від 04.11.2019 №1854 та вимога про надання/поновлення документів від 06.11.2019 № 1854 було вручено ФОП ОСОБА_1 18.11.2019. Проте, документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 надано не було.

Тобто, відповідач не заперечує, що фактично вимогу від 06.11.2019 року про надання документів №1854 ФОП ОСОБА_1 отримав лише 18 листопада 2019 року, що в свою чергу, виключає його фізичну можливість її виконати у встановлений строк, в строк до 18.11.2019 року.

Натомість, матеріалами справи підтверджується надання письмових пояснень та документів ФОП ОСОБА_1 , які отримані відповідачем 21.11.2019.

У вказаних поясненнях позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 співпрацює з партнерами, які є власниками комплексу майнових прав на медичне обладнання, виробничі приміщення, знак для товарів та послуг а також інше майно поєднаних спільною назвою Ветеринарна Клініка «Зоолюкс» на умовах комерційної концесії. Повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 не використовується праця найманих працівників, такі працівники в штат суб`єкта господарювання станом на 19.11.2019 року не приймалися. А тому ФОП ОСОБА_1 не має змоги надати документи, визначені п. п. 2-5 вимоги №1854 від 06 листопада 2019 року.

Зазначено, на цей час у ФОП ОСОБА_1 укладений Договір про надана інформаційно - консультаційних послуг від 25 жовтня 2019 року з ОСОБА_2 , яка надає послуги з розширення клієнтської бази, консультування та реєстрації громадян, які звертаються за отриманням послуг до ФОП ОСОБА_1 .

Тобто, позивач відреагував на вимогу контролюючого органу, не демонструючи пасивної поведінки, не здійснював перешкод у проведенні інспекційного відвідування, що дозволяло органу Держпраці його провести та встановити всі обставини, що необхідні були для реалізації направлення на інспекційне відвідування.

Водночас, ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації у строк, зазначений у вимозі, відбулось з об`єктивних причин, обумовлених несвоєчасним отриманням вимоги про надання/поновлення документів, а саме по собі складання посадовими особами акту про неможливість проведення інспекційного відвідування без виявлення ознак перешкоджання проведенню інспекційного відвідування, не може вважатись достатньою самостійною підставою для притягнення до відповідальності.

З сукупного аналізу вищевикладеного вбачається, що в даному випадку, у відповідача були відсутні достатні підстави для того щоб стверджувати про створення позивачем перешкод у проведенні інспекційного відвідування та притягнення позивача до відповідальності за абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП, з огляду на що, постанова ГУ Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 13.12.2019 №КВ1854/33/АВ/НД/СПТД/ФС-69 є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу № КВ1854/33/АВ/НД/СПТД/ФС-69 від 13.12.2019 року .

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 4173грн. відшкодувати на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (вул. Вавілових,10,Київ 60,04060, ) .

4. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 25 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 17.02.2021.

Суддя С.К. Каракашьян