Справа № 205/6953/19(2а/205/37/20)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 205/6953/19(2а/205/37/20)
Суддя І інстанції Остапенко Н.Г.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердика Владислава Юрійовича під час складання повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД №00012500 від 03.08.2019 року та постанови про адміністративне правопорушення відносно власника транспортного засобу TOYOTA з номерними знаками НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ІД №00012500 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. як незаконну, а провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Постанову серії ІД №00012500 від 11.09.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної інспектором з паркування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на доведеність вини позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 11 вересня 2019 року інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Бердиком Владиславом Юрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІД №00012500, згідно з якою позивач 03 серпня 2019 року о 16:39 в м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха 5, здійснив зупинку транспортного засобу TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Володимира Мономаха та вул. Центральна, чим порушено вимоги п.п. «ґ» п.15.9 ПДР України.

Зазначеною постановою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п. «ґ» п.15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до термінів, наведених в п. 1.10 Правил дорожнього руху, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

В свою чергу. відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В даному випадку, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту порушення позивачем п. 15.9. «ґ» ПДР України, а саме здійснення зупинки на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга із одночасним створенням перешкод дорожнього руху або загрозу безпеці руху, що є обов`язковим для застосування ч.3 ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, надані на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення фотознімки, не містять інформації про те, що транспортний засіб Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , було зупинено безпосередньо на перехресті доріг в розумінні термінів, наведених в п. 1.10 Правил дорожнього руху.

Тим більше, зазначені фотознімки не встановлюють факту створенням перешкод дорожнього руху або загрозу безпеці руху, що є обов`язковим для застосування ч.3 ст. 122 КУпАП.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова