Справа № 460/6700/20
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/6700/20 пров. № А/857/15768/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.

суддя Макарик В.Я.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року (головуючий суддя Гудима Н.С., м. Рівне) у справі № 460/6700/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А НО В И В:

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни (далі відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62637552 від 23.07.2020, відкритого на підставі виконавчого напису №4387 від 03 липня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що на початку серпня 2020 року при спробі оформити право власності на майно йому повідомили про накладення на його майно арешту на підставі постанови приватного виконавця Клітченко О.А. Після звернення позивача до приватного виконавця, він отримав на електронну адресу матеріали виконавчого провадження №62637552. Стверджував про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки приватний виконавець, за наявності достовірної інформації про місцезнаходження позивача в іншому виконавчому окрузі, прийняла до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, та відкрила провадження ВП №62637552 не за зареєстрованим місцем проживання чи перебування боржника, а зазначивши адресу проживання позивача у м.Києві. При цьому, зауважив, що ніколи не проживав у м.Києві, а постійно проживає та зареєстрований у м.Рівне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження ВП №62637552 від 23 липня 2020 року з виконання виконавчого напису №4387 від 03 липня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксана Анатоліївна подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на те, що виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу м.Києва. Скаржник вказує, що у стягувача є право вибору пред`явлення виконавчого документу або ж за місцем реєстрації, або ж за місцем проживання боржника. Скаржник зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, який слугував підставою для відкриття виконавчого провадження, не скасовувався в судовому порядку, є чинним. Скаржник зазначає, що не мав підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання, а також зазначає, що у приватного виконавця є законодавчо встановлене право відкривати виконавче провадження не за місцем реєстрації боржника, а за місцем його проживання. Обов`язку перевірити місцезнаходження боржника не має, тоді як будь-які відомості, які дають змогу ідентифікувати конкретну фізичну особу, відносяться до персональних даних, які є конфіденційною інформацією. Вказує, що приватний виконавець не має права перевіряти інформацію про місце проживання боржника до відкриття виконавчого провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в порядку встановленому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом з матеріалів справи 03 липня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис №4387 про звернення стягнення з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), який є боржником за кредитним договором №002-17006-210714 від 21 липня 2014 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія Кредит-капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд».

23 липня 2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» звернулася до приватного виконавця Клітченко О.А. з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого напису.

Цього ж дня, за результатами розгляду вказаної заяви, приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Клітченко О.А. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 липня 2020 року ВП №62637552 про примусове виконання виконавчого напису №4387, виданого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 42704,17 грн.

Вважаючи постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 липня 2020 року ВП №62637552 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до матеріалів справи не надано будь-яких доказів на підтвердження фактичного місця проживання боржника ОСОБА_1 , або знаходження належного йому майна, у м.Києві, що надавало б відповідачу підстави прийняти до виконання виконавчий напис та відкрити виконавче провадження з його примусового виконання, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача компетенції з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу від 03 липня 2020 року №4387 та, відповідно, про відсутність правових підстав для винесення оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні міркування.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частино 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Статтею 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону № 1403-VIII встановлено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аналогічне положення закріплено пунктом 10 розділом ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Інструкція № 512/5).

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції № 512/5 встановлено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції №512/5 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості, зокрема, дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5).

Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Таким чином, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місце знаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання. Приватний виконавець перевіряє місце проживання боржника фізичної особи та місце знаходження його майна на стадії відкриття виконавчого провадження, адже має перевіряти наявність або відсутність підстав (частина 4 статті 4 Закону №1404-VIII) для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, в тому числі у випадку пред`явлення виконавчого документу не за місцем виконання.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Клітченко Оксани Анатоліївни є м.Київ, тоді як відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_3 .

Натомість, у постанові про відкриття виконавчого провадження у рядку «Боржник» «адреса» приватним виконавцем зазначено адресу боржника: « АДРЕСА_2 ».

У позовній заяві позивач вказує, що адреса « АДРЕСА_2 » йому взагалі не відома, за вказаною адресою позивач ніколи не проживав, не проживає та будь-якого майна у м.Києві не мав і не має.

У виконавчому написі №4387 від 03 липня 2020 року, який підлягав примусовому виконанню, зазначено одночасно дві адреси боржника ОСОБА_2 : адресу реєстрації « АДРЕСА_1 » та адресу проживання « АДРЕСА_2 ».

До того ж, з матеріалів виконавчого провадження №62637552, які надані відповідачем, вбачається, що такі матеріали містять копію кредитного договору №002-17006-210714 від 21 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія Кредит-капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд».

У відповідному розділі цього кредитного договору містяться реквізити учасників правочину, зокрема, щодо позичальника ОСОБА_1 зазначено адресу реєстрації: АДРЕСА_4 та адресу фактичного місця проживання: АДРЕСА_5 .

Так, згідно із частиною першою та другою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Належні та допустимі докази зареєстрованого місця проживання/перебування позивача, як у період укладення кредитного договору, видачі виконавчого напису нотаріусом, відкриття виконавчого провадження відповідачем, так і на час розгляду справи у суді за адресою: « АДРЕСА_2 », у матеріалах справи відсутні, так само як і докази наявності коштів на банківських рахунках, що відкриті у банку, який знаходиться у місті Києві.

Наявність будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) ні судом першої, ні судом апеляційної інстанцій не встановлена.

В свою чергу, Закон №1404-VIII не пов`язує можливість відкриття виконавчого провадження із інформацією, викладеною у заяві про відкриття виконавчого провадження, зокрема, щодо адреси проживання боржника. У разі пред`явлення виконавчого документа не за місцем реєстрації, вказаної у виконавчому документі, стягувачем до заяви мали б бути приєднані підтверджуючі документи, що дають змогу достовірно встановити, що боржник проживає/перебуває за адресою, зазначеною стягувачем у заяві.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку аргументам сторін, приходить до висновку, що відповідач порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки, знаючи місце проживання позивача (боржника), що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, обравши на власний розсуд адресу проживання позивача, яка не підтверджена документально, не володіючи достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 квітня 2020 року (справа №580/3311/19), від 08.04.2020 (справа №804/6996/17).

Крім того, частиною 5 статті 18 Закону №1404-VIIІ передбачено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Отже, оскільки виконавчий документ приймався відповідачем до виконання не за місцем проживання боржника чи знаходження його майна, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно з статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №62637552, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 289, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 460/6700/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. Я. Макарик