Справа № 420/9554/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9554/20
У Х В А Л А

11 лютого 2021 року м.Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

Секретаря судового засідання Макаренко А.І.

За участі сторін:

Від позивача: Афанасьєва М.В.,

Від відповідача: Пашаєв Г.В.,

Від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Держави в особі Одеської обласної прокуратури (; вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України (; вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави в особі Одеської обласної прокуратури, у якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури (; вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026) щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заробітної плати у розмірі, визначеному статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, за період з 15 липня 2015 року до вересня 2020 року;

стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 139 375 гривен 14 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/9554/20 о 12:45:07 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.10.2020 року.

Судове засідання, призначене на 19 жовтня 2020 року, було перенесено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено на 03 листопада 2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року зупинено провадження по справі № 420/9554/20 до 02 грудня 2020 року.

Судове засідання призначене на 02 грудня 2020 р. було перенесено у зв`язку з перебування судді на лікарняному та призначено на 21 грудня 2020 р. 11:30 год.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року продовжено строк зупинення провадження у справі до 20.01.2021 року.

Судове засідання призначене на 20 січня 2021 р. перенесено на 11 лютого 2021 р.

У підготовчому засіданні 11.02.2021р. судом встановлено, що 16.12.2020 року за вх.№ЕП/24528/20 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування клопотання вказано, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності та стягнення збитків у сумі 982 679 грн. не можуть вважатись позовними вимогами з приводу стягнення невиплаченої заробітної плати, як на те вказує позивач. Предметом спору є стягнення матеріальної шкоди, стосовно чого застосовуються загальні правила процесуального законодавства щодо обчислення строків звернення до суду. Таким чином, будучи цілком обізнаним про розмір сплаченої заробітної плати з 2015 року, позивач порушив строк звернення до суду із такими вимогами.

30.12.2020 року за вх.№ЕП/25911/20 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. У запереченні вказано, що 16.09.2020 року позивач звернувся до Одеської обласної прокуратури з інформаційним запитом, з відповіді на який дізнався, що незважаючи на рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року підстави для перерахунку та доплати заробітної плати з 15.07.2015 року по теперішній час відсутні, що і слугувало підставою для звернення до суду.

У підготовчому засіданні 11.02.2021 року сторони підтримали позиції, викладені вище.

Розглянувши клопотання, суд дійшов наступного.

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Приписами ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що принциповим питанням при визначенні моменту відліку строку на звернення до суду є визначення того, коли особа фактично дізналась про порушення своїх прав та необхідність захисту прав у судовому порядку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач дізнався, що 26.03.2020 року Конституційним Судом України прийнято Рішення № 6-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На цій підставі позивач звернувся до Одеської обласної прокуратури із заявою, у якій просив надати інформацію щодо проведення донарахування заробітної плати за 2015-2020 роки у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України Рішення № 6-р/2020 (а.с.42-43).

У відповідь на вказаний запит позивач отримав лист 27-47вих від 22.09.2020 року, яким позивачу відмовлено у проведенні доплат (а.с.44-45).

Саме з дати отримання такої відповіді, на думку суду, у позивача виникли підстави для звернення до суду, оскільки про порушення права на відшкодування невиплаченого заробітку він дізнався з відповіді Одеської обласної прокуратури.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого права власності.

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту правомірних (законних) очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Наявність такого очікування, на думку суду, виключає можливість до моменту отримання відмови у донарахуванні коштів вважати свої права порушеними і може вказувати виключно на можливість припустити порушення права у майбутньому, однак із таким юридичним фактом КАС України не пов`язує перебіг строку звернення до суду.

Позивач отримав відповідь на запит 22.09.2020 року, а звернувся до суду 25.09.2020 року, тому позивачем не пропущено встановлений законом строк звернення до суду із даною позовною заявою, а підстави для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відсутні.

Керуючись ст. 118, 120, 122, ч.3 ст. 123, п.8 ч.1 ст. 240, ст.ст.241-243, 248, 250, 256, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Одеської обласної прокуратури про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Держави в особі Одеської обласної прокуратури (; вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державної казначейської служби України (; вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 16.02.2021 року.

Суддя М.М. Аракелян