Справа № 820/5218/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року

м. Київ

справа №820/5218/17

адміністративне провадження №К/9901/48730/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів: Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2018 у складі колегії суддів: Бенедик А.П. (суддя-доповідач), Донець Л.О., Мельнікової Л.В. у справі №820/5218/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання неправомірними дій, визнання права на розробку проекту землеустрою та зобов`язання вчинити певні дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Харківській області), в якому просила:

1.1. визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, розташованої за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області для подальшого надання зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яку викладено в листі від 21.06.2017 №Н-13377/0/6-14178/0/21-17;

1.2. визнати за позивачем право на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,22 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області;

1.3. зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, розташованої за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області для подальшого надання зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідно до заяви від 23.05.2017.

2. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання за позивачем права на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,22 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2018 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

4.1. Визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Харківській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, розташованої за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області для подальшого надання зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яка викладена в листі від 21.06.2017 №Н-13377/0/6-14178/0/21-17.

4.2. Зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, розташованої за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області для подальшого надання зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідно заяви від 23.05.2017.

5. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:

5.1. 23.05.2017 ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, що розташована за межами населеного пункту на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області для подальшого надання вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

5.2. ГУ Держгеокадастру у Харківській області звернулося до керівника міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині ГУ Держгеокадастру у Харківській області з дорученням про надання відомостей з Державного земельного кадастру разом із викопіюванням з індексної кадастрової карти (плану) на земельну ділянку: ОСОБА_1 0,2200 га, що розташована за межами населених пунктів Пісочинської селищної ради на території Харківського району Харківської області, яку бажає отримати громадянин у власність для ведення особистого селянського господарства.

5.3. У відповідь на дане доручення Міськрайонне управління у Харківському районі та м. Люботині ГУ Держгеокадастру у Харківській області листом повідомило, що відповідно наданих до заяви графічних матеріалів, з вказаним місцем розташування земельної ділянки та інформації наявної в Управлінні, запитувана земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою, що знаходиться у приватній власності.

5.4. ГУ Держгеокадастру в Харківській області листом від 21.06.2017 №Н-13377/0/6-14178/0/21-17 повідомило ОСОБА_1 , що за інформацією Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині ГУ Держгеокадастру у Харківській області земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, перетинається із земельною ділянкою, що знаходиться у приватній власності, а тому відсутні правові підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.

5.5. Позивач отримала довідку з державної статистичної звітності про наявність земель і розподіл їх власниками земель, землекористувачами, угіддями від 26.05.2017 за №31-20-0.23,062-233/186-17 від Міськрайонного управлінням Держгеокадастру у Харківському районі та м. Люботині ГУ Держгеокадастру у Харківській області, в якій йдеться про те, що земельна ділянка, що розташована за межами населених пунктів Пісочинської селищної ради на території Харківського району Харківської області, орієнтовною площею 0,2 га належить до земель запасу.

5.6. На замовлення позивача також виготовлено зведений кадастровий план земельних ділянок, що розташовані на території Пісочинської селищної ради та схему розташування земельної ділянки, відповідно до яких запитувана земельна ділянка має площу 0,2187 га.

6. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач звернулась до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га. Натомість, позивач посилається на довідку з державної статистичної звітності, яка стосується земельної ділянки площею 0,2 га та з якої неможливо встановити, що вона стосується саме запитуваної позивачем земельної ділянки. Тому, суд першої інстанцій дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, що передбачені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

7. Суд апеляційної інстанцій, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та задовольняючи позов, наголосив, що запитувана позивачем земельна ділянка не є сформованою, вона не має координат поворотних точок меж земельних ділянок сторін в натурі (на місцевості), тому неможливо з`ясувати, чи відповідає площа та межі земельних ділянок за фактичним використанням площі та межам цих земельних ділянок відповідно до документації із землеустрою, на підставі яких здійснювалась формування та державна реєстрація земельних ділянок. Крім того відповідач під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій не надав доказів на підтвердження перетину земельних ділянок та реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за іншими особами.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

8. Відповідач - ГУ Держгеокадастру у Харківській області, подав касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2018, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017.

8.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та допущення ними порушень норм процесуального права. Скаржник вважає, що в оскаржуваній відмові відповідачем чітко вказано підставу для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, передбачену частиною 7 статті 118 ЗК України, а саме те, що запитувана земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою, що знаходиться у приватній власності. Крім того, скаржник вказує на неможливість посилання позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог на довідку з державної статистичної звітності, яка стосується земельної ділянки площею 0,2 га.

9. Позивач - ОСОБА_1 , до закінчення встановленого судом строку відзиву на касаційну скаргу не подала.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

10. Під час розгляду даної касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України, в редакції до 08.02.2020), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

11. Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України гарантується, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Згідно з пунктом "а" частини 3 статті 22 ЗК України, громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення, якими визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

13. У свою чергу, частинами 1-2 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

14. Пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

15. Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

16. В силу вимог частини 7 цієї статті ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

17. При цьому, за змістом частини 4 статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у власність або у користування для всіх потреб.

18. Центральним орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру як передбачено Положенням, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15.

19. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частина 7 статті 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі, для ведення особистого селянського господарства, якими є: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

20. Правові висновки аналогічного змісту містяться у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №545/808/17 та від 17.04.2018 у справі №812/1557/17.

21. Як визначено у частині 6 статті 118 ЗК України, у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою повинні зазначатися орієнтовні розміри бажаної земельної ділянки, а до клопотання - додаватися графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

22. Суд апеляційної інстанції на основі досліджених доказів встановив, що у поданому клопотанні позивач просила відповідача надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,22 га, що розташована за межами населених пунктів на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. До свого клопотання позивач додала графічні матеріали з місцем розташування земельної ділянки.

23. Крім того, зі зведеного кадастрового плану земельних ділянок, що розташовані на території Пісочинської селищної ради та схеми розташування земельної ділянки, виготовлених сертифікованим інженером-землевпорядником на замовлення позивача, вбачається, що запитувана земельна ділянка має площу 0,2187 га.

24. Відповідно до частини 3 статті 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, серед іншого, відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки).

25. Тому, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказівка позивачем орієнтовного розміру бажаної земельної ділянки, який перевищує фактичний розмір такої ділянки, у випадку спірних правовідносин, не могла слугувати самостійною підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки цей розмір підлягав обчисленню на стадії виготовлення документації із землеустрою.

26. Що стосується посилань відповідача на ту обставину, що бажана земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою, що знаходиться у приватній власності, то як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, ця обставина знаходить своє спростування наданими позивачем доказами і не була належним чином підтверджена відповідачем в ході судового розгляду справи.

27. Таким чином, суд апеляційної інстанції, на основі правильного застосування норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою та необхідність задоволенні позовних вимог.

28. За приписами статті 350 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2018 у справі №820/5218/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

СуддіВ.М. Шарапа С.Г. Стеценко С.М. Чиркін