Справа № 826/19141/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 826/19141/16

адміністративне провадження № К/9901/57465/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів: Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2018 у складі судді Каракашьяна С.К. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у складі колегії суддів: Земляної Г.В. (суддя-доповідач), Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А. у справі №826/19141/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІА" до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. 05.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІА" (надалі - позивач, ТОВ "ДІА") звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві (надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у м. Києві ), в якій просило визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 26.07.2016 №696/41-16.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2018, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018, позов задоволено.

2.1. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) ГУ Держгеокадастру у м. Києві №696/41-16 від 26.07.2016.

3. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:

3.1. Позивач - ТОВ "ДІА", є власником об`єктів нерухомого майна - нежилих будівель літера "Е" площею 321.60 кв.м та літера "Ж" площею 387,9 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21.

3.2. У зв`язку з цим, ТОВ "ДІА" укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Лiгa-Експерт" (надалі - ТОВ "Лiгa-Експерт") договір про розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, на якій розташоване вказане нерухоме майно.

3.3. ТОВ "Лiгa-Експерт", як розробник, подав до ГУ Держгеокадастру у м. Києві проект землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки в оренду на погодження.

3.4. ГУ Держгеокадастру у м. Києві розглянуто вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано висновок від 26.07.2016 № 696/41-16 про відмову в погодженні проекту, в якому зазначено перелік зауважень.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач, стверджуючи про невідповідність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, самостійно та на вимогу суду не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх тверджень про невідповідність чи недоліки, наявні у поданій позивачем документації для погодження проекту землеустрою. При цьому, на вимогу судів попередніх інстанцій, ані ГУ Держгеокадастру у м. Києві, ані ТОВ "ДІА", ані ТОВ "Лiгa-Експерт" не надали для суду копії проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки. Тому, керуючись вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суди дійшли висновку про необхідність задоволення позовних вимог внаслідок недоведення відповідачем обставин, покладених в основу прийняття оспорюваного рішення (висновку).

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Відповідач - ГУ Держгеокадастру у м. Києві, подав касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

5.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та допущення ними порушень норм процесуального права. Зокрема, скаржник наголошує, що розроблений та поданий на погодження до ГУ Держгеокадастру у м. Києві ТОВ "Лiгa-Експерт" проект землеустрою щодо відведення в оренду ТОВ "ДІА" земельної ділянки не відповідав вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, що слугувало підставою для складення оспорюваного висновку із зазначенням у ньому зауважень до проекту землеустрою, які підлягали усуненню. Скаржник вважає, що наведені ним зауваження ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. На думку скаржника, судами попередніх інстанцій передчасно зроблено висновок про те, що ГУ Держгеокадастру у м. Києві в порушення норм статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) не вжито всіх необхідних заходів для отримання та надання для суду проекту землеустрою, витребовуваного ухвалами судів. Як зазначає скаржник, у нього відсутній вказаний проект в зв`язку з його повернення розробнику, про що він повідомляв суди попередніх інстанцій та посилається на те, що ТОВ "ДІА" не надала до суду копії проекту землеустрою, а ТОВ "Лiгa-Експерт" було перейменоване та змінило місцезнаходження, що не враховано судами.

6. Позивач до закінчення встановленого судом строку відзиву на касаційну скаргу не подав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

7. Під час розгляду даної касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 КАС України (в редакції до 08.02.2020), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8. Згідно з частиною 1 статті 123 ЗК України (тут і далі в редакції, чинній на час спірних правовідносин, надалі - ЗК України), надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

9. Частиною 4 статті 123 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

10. Зокрема, частиною 1 статті 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

11. Частиною 4 цієї статті встановлено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

12. За змістом частин 5-6 статті 186-1 ЗК України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

13. Отже, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин подається оригінал проекту землеустрою з метою його погодження у порядку, визначеному статтею 186-1 ЗК України. При цьому, відмова у погодженні та затвердженні проекту землеустрою цим органом можлива виключно з підстав невідповідності поданого проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

14. У свою чергу, відповідно до статті 26 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV (тут і далі в редакції, чинній на час спірних правовідносин, надалі - Закон №858-IV), замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

15. Згідно зі статтею 30 Закону №858-IV, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

16. Статтею 50 Закону №858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

17. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що розробниками документації із землеустрою є, у тому числі, юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою. Відносини між замовником та розробником документації із землеустрою визначаються законодавством України, а також укладеними між ними договором.

18. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач у справі - ТОВ "ДІА", виступив замовником проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, в оренду. Розробником даного проекту землеустрою було ТОВ "Лiгa-Експерт", яким було подано його оригінал на погодження до ГУ Держгеокадастру у м. Києві.

19. В межах розгляду адміністративної справи щодо оскарження рішення відповідача, оформленого висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 26.07.2016 №696/41-16, безпосереднє значення для її правильного вирішення мало з`ясування судами попередніх інстанцій тієї обставини, чи були у відповідача підстави, передбачені статтею 186-1 ЗК України, для висновку про невідповідність поданого проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

20. З цією метою судами попередніх інстанцій необхідно було дослідити проект землеустрою, поданий на погодження відповідачу.

21. З матеріалів справи вбачається, що позивач разом із позовною заявою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, в оренду ТОВ "ДІА" для суду не надав.

22. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2018 від ТОВ "ДІА" та від ГУ Держгеокадастру у м. Києві витребувано належним чином засвідчені копії проекту землеустрою, які зобов`язано надати у строк до 09.04.2018.

23. Листом від 02.04.2018 №9-26-0.41-1698/2-18, який надійшов до суду першої інстанції 05.04.2018, ГУ Держгеокадастру у м. Києві повідомлено, що оригінал витребовуваного проекту землеустрою відсутній у відповідача у зв`язку із його поверненням 15.08.2016 розробнику ТОВ "Лiгa-Експерт".

24. Позивачем до закінчення встановленого судом першої інстанції строку витребовувані докази надано не було, про причини неможливості їх надання суд не повідомлено.

25. У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2018 зазначено про те, що відповідачем не доведено невідповідності поданого проекту землеустрою вимогам законодавства та правомірності оскаржуваного рішення.

26. У своїй апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру у м. Києві повторно наголосило на неможливості подання ним до суду витребовуваної копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, в оренду ТОВ "ДІА" з причин повернення його 15.08.2016 розробнику ТОВ "Лiгa-Експерт".

27. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 у Головного управління Держгеокадастру у Київській області витребувано копію даного проекту землеустрою.

28. Докази направлення вказаної ухвали суду апеляційної інстанції Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області, яке не є учасником справи, у її матеріалах відсутні.

29. 07.06.2018 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ГУ Держгеокадастру у м. Києві про витребування у ТОВ "Лiгa-Експерт" копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, в оренду ТОВ "ДІА".

30. Крім того, 07.06.2018 ГУ Держгеокадастру у м. Києві було подано до суду апеляційної інстанції, на виконання ухвали від 23.05.2018, лист від 07.06.2018 №9-26-0.4-2839/2-18, яким знову повідомлено про неможливість подання ним до суду витребовуваної копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, в оренду ТОВ "ДІА" з причин повернення його 15.08.2016 розробнику ТОВ "Лiгa-Експерт".

31. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 ТОВ "Лiгa-Експерт" зобов`язано у строк до 19.06.2018 надати до суду апеляційної інстанції належним чином засвідчену копію вказаного проекту землеустрою.

32. Копію даної ухвали суду направлено ТОВ "Лiгa-Експерт" на електронну адресу .

33. До закінчення встановленого судом апеляційної інстанції строку ТОВ "Лiгa-Експерт" витребовуваних доказів не надав, про причини неможливості їх надання суд не повідомив.

34. У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 зазначено про те, що в порушення вимог статті 77 КАС України відповідач не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем норм законодавства, якими він обґрунтовує правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення.

35. В силу приписів частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

36. Як визначено частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

37. Відповідно до частин 1-2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

38. Згідно з частинами 4-6 цієї статті, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

39. Частиною 6 статті 80 КАС України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

40. За змістом частин 7-9 цієї статті, Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

41. Таким чином, за загальним правилом, що закріплене у частині 1 статті 77 КАС України, обов`язок доказування пропорційно розподілений між сторонами, що зобов`язує учасників справи надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються на обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти них.

42. Разом з тим, частиною 2 статті 77 КАС України встановлено спеціальне правило щодо покладення обов`язку доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності на відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

43. Однак, застосовуючи дане спеціальне правило, передбачене частиною 2 статті 77 КАС України, суди повинні зважати також на принцип офіційного з`ясування обставин справи (частина 4 статті 9) та необхідність врахування причин, які роблять неможливим надання витребовуваних доказів суб`єктом владних повноважень (частина 7 статті 80).

44. Застосування наслідків неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів, що передбачені, зокрема, частиною 6 статті 77, частиною 9 статті 80 КАС України, без з`ясування поважності причин їх неподання та невжиття судом заходів для їх самостійного витребування, суперечить завданню та основним засадам здійснення адміністративного судочинства.

45. Відповідач у справі - ГУ Держгеокадастру у м. Києві, повідомляв суди попередніх інстанцій про неможливість подання ним витребовуваної копії проекту землеустрою внаслідок його повернення розробнику такого проекту, яким виступає ТОВ "Лiгa-Експерт", що відповідає положенням статей 186-1 ЗК України, 26 Закону №858-IV.

46. Проте, такі причини залишились без будь-якого врахування в оскаржуваних судових рішеннях.

47. Судами попередніх інстанцій не було досліджено договору, укладеного між ТОВ "Лiгa-Експерт" та ТОВ "ДІА", на розроблення відповідного проекту землеустрою з метою з`ясування умов врегулювання сторонами взаємовідносин щодо розроблення документації із землеустрою, зокрема і в тій частині, чи покладений на розробника проекту землеустрою обов`язок повертати його замовнику у разі відмови у його погодженні ГУ Держгеокадастру у м. Києві.

48. Крім того, суд апеляційної інстанції, витребовуючи проект землеустрою від ТОВ "Лiгa-Експерт" ухвалою від 12.06.2018, надіслав копію цієї ухвали виключно на електронну адресу розробника ( ), відомості про яку відсутні в матеріалах справи.

49. Доказів направлення цієї ухвали в паперовій формі поштовим відправленням матеріали справи не містять.

50. Відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

51. Згідно з підпунктом 15.15 підпункту 15 пункту 1 зазначеного розділу КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.

52. Відтак, надіслання копії ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 на електронну адресу ТОВ "Лiгa-Експерт" відбулось у непередбачений нормами КАС України спосіб, що могло слугувати причиною ненадання цим товариством витребовуваних доказів.

53. Твердження касаційної скарги з приводу перейменування та зміни свого місцезнаходження ТОВ "Лiгa-Експерт" не можуть бути перевірені судом касаційної інстанції на предмет обґрунтованості, оскільки ці обставини не досліджувались судами попередніх інстанцій, а наданий скаржником витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отриманий за критерієм пошуку в реєстрі "код ЄДРПОУ", у той час як матеріали справи не містять жодних відомостей, які б дозволяли перевірити факт належності зазначеного коду ЄДРПОУ саме ТОВ "Лiгa-Експерт", яке розробило проект землеустрою.

54. Частинами 1-4 статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

55. Частиною 2 статті 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

56. Верховний Суд зазначає, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин, а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини та надати суду додаткові докази.

57. Таким чином, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мали значення для правильного вирішення справи, а саме, не дослідили проект землеустрою, поданий на погодження відповідачу та не з`ясували, чи були у відповідача підстави, передбачені статтею 186-1 ЗК України, для висновку про невідповідність поданого проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

58. За приписами частини 2 статті 353 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

59. В силу вимог частини 4 цієї статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

60. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає до задоволення частково, а оскаржувані судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Також, у зв`язку з цим, судом касаційної інстанції не надається оцінка решті доводів, наведених у касаційній скарзі.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у місті Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі №826/19141/16 - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

СуддіВ.М. Шарапа А.А. Єзеров С.М. Чиркін