Справа № 1387вр-20/160
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 лютого 2021 року Справа №1387вр-20/160

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі,-

ВСТАНОВИВ:

04.12.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» про заміну сторони (стягувача) Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ», у виконавчому написі вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 12.09.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №19109, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0310/1107/71-290 від 09.11.2007 року у розмірі 1 931 463,65 грн.

19.01.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі без руху, через невідповідність вимогам КАС України та встановлено заявнику строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від 19.01.2021 року заявник усунув недоліки заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі у встановлений судом строк.

27.01.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву прийнято до провадження та призначено розгляд у судовому засіданні на 17.02.2021 року.

17.02.2021 року представник заявника в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, просив розглянути заяву без його участі.

Боржник та заінтересована особа в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином про причини не прибуття суд не повідомили, з завою про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались.

Розглянувши заяву, дослідивши докази, надані на підтвердження обставин, зазначених у ній, судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів заяви, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 12.09.2017 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №19109 відповідно до якого із ОСОБА_1 , (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 ) запропоновано стягнути заборгованість у розмірі 1931463,65 грн. на користь ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» за Кредитним договором №0310/1107/71-290 від 09.11.2007 року, право вимоги за яким 28.11.2012 року були відступлено стягувану Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» () на підставі Договору факторингу, якому, в свою чергу, право вимоги було відступлено 28.11.2012 року Публічним акціонерним товариством «СВЕДБАНК» () на підставі Договору факторингу №15.

10.02.2020 РОКУ між ТОВ Кредитні ініціативи (Клієнт) та ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (Фактор) укладено договір факторингу, відповідно до розділу 2 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до Боржників за Основними договорами в розмірі та на умовах, передбачених цим Договором, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.

У Додатку №1 до договору факторингу від 10.02.2020 значиться боржник ОСОБА_1 за іпотечним кредитом №0310/1107/71-290.

Тому, на переконання заявника необхідно замінити стягувача у виконавчому написі вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 12.09.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №19109, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0310/1107/71-290 від 09.11.2007 року у розмірі 1 931 463,65 грн.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає наступне.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

За приписами частин першої та другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною четвертою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки, за яких строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частина перша статті 287 КАС України визначає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

На підставі частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положення статті 379 КАС України визначають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса, суд виходить з такого.

Суд зазначає, що у заяві, що розглядається заявник просить про заміну стягувача до відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису.

Заявником не наведено у заяві та не надано доказів існування відкритого виконавчого провадження на підставі такого виконавчого напису.

При цьому, 10.02.2020 РОКУ між ТОВ Кредитні ініціативи (Клієнт) та ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (Фактор) укладено договір факторингу, відповідно до розділу 2 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої Права грошової вимоги до Боржників за Основними договорами в розмірі та на умовах, передбачених цим Договором, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.

За приписами частин першої та четвертої статті 379 КАС України, яку розміщено у Розділі IV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Імперативними приписами частини четвертої статті 379 КАС України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі заміною сторони виконавчого провадження, суд в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої статті 379 КАС України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі №ЗВ/380/22/20.

Суд наголошує на тому, що статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ, а частиною четвертою статті 4 цього Закону установлено вичерпний перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Ураховуючи наведене нормативне регулювання та праворозуміння, суд вважає, що вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому написі до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України є передчасними, оскільки у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після подання виконавчого документа, заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 року по справі № 824/387/20-а.

Таким чином, оскільки КАС України не передбачений порядок заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса, а доказів існування відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 12.09.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №19109, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0310/1107/71-290 від 09.11.2007 року у розмірі 1 931 463,65 грн., заявник не надав, суд визнає таку заяву безпідставною та необґрунтованою.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку про повернення заяви про заміну сторони у виконавчому написі заявнику без розгляду, оскільки дана заява є очевидно безпідставною та необґрунтованою.

Керуючись статтями 167, 241-243, 248, 256, 376, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому написі вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 12.09.2017 року, що зареєстрований в реєстрі за №19109, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0310/1107/71-290 від 09.11.2007 року у розмірі 1 931 463,65 грн. - повернути заявнику без розгляду.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв