Справа № 160/4854/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4854/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 (суддя Кальник В.В.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.11.2019 №000797518 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 93 750,00 грн., з яких за штрафними санкціями у розмірі 18 750,00 грн. та від 28.11.2019 №000801518 форми «В4» про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 83 334,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 160/4854/20 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі № 160/4854/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що порушення вимог податкового законодавства встановлені та підтверджено матеріалами перевірки проведеної стосовно Товариства. Крім того, підтвердженням нереального характеру здійснення господарської діяльності позивача є наявність вироку щодо контрагента позивача, а отже, первинні документи, складені такою особою не мають доказової сили та не можуть підтвердити реальний характер господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» () за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 28.10.2019 року №6820/04-36-05-18/38678624, яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ зі змінами та доповненнями занижено податок на прибуток на суму 75 000 грн, в т.ч.: за 2017 рік у сумі 75 000 грн;

- п. 44.1 ст.44, п.198.1 п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України №2755- VІ 02.12.2010 р. (зі змінами та доповненнями) з урахуванням перенесення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового): завищено від`ємне значення з податку додану вартість у сумі 84 019 грн, в тому числі: за грудень 2017 року в сумі 83 334 грн.

Висновки акту перевірки обґрунтовані нереальністю здійснення господарських операцій ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» по взаємовідносинам з ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» () у період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р.

На підставі акту перевірки від 28.10.2019 року №6820/04-36-05-18/38678624 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 28.11.2019 №000797518, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 93 750,00 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 75 000,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 18 750,00 грн;

- форми «В4» від 28.11.2019 №000801518, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 83 334,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням Державної податкової служби України «Про результати розгляду скарги» від 17.02.2020 №6022/6/99-00-08-05-02-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу - без задоволення.

Не погодившись з позицією контролюючого органу, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказував на те, що первинними документами підтверджено рух активів платника податків, реальний характер здійснення господарських операцій з ТОВ «Продукт Групп», відповідно правомірна відображено наслідки даних операцій в бухгалтерському та податковому обліках позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року у справі №160/9954/19 задоволено позов ТОВ «ТД «Кіндерклуб» визнано протиправним та скасовано наказ №182-п від 11.09.2019 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ТД «Кіндерклуб» код за з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» () за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Вказане рішення набрало законної сили 18.02.2020.

Колегія суддів враховує дану обставину, а також позицію Верховного суду викладену у постанові від 22.09.2020 та зазначає, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суд повинен надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Так, при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу.

Колегія суддів вважає, що встановлені обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про їх протиправність.

Водночас, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зважаючи на предмет та підстави позову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність реальності здійснення господарських операцій позивача у перевіряємий період та безпідставність висновків податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства, викладених в акті перевірки, відповідно протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

За змістом норм пп. 200.1, пп. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

У свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, серед іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Водночас в силу норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (852-15), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладену у постановах від 19.03.2019 року у справі №826/9534/17 та від 26.02.2019 року у справі №826/1536/18.

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді позивач формував показники податкової звітності, виходячи, з господарських операцій з ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» ().

Так, 01.11.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Покупець) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу №Н-15/11, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар, саме: Наклейка 4/0 50x70 в асортименті в кількостях та за ціною (вартістю), и зазначені у видаткових накладних згідно з цим Договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару визначаються в накладних до цього Договору, які є невід`ємною його частиною та мають силу специфікацій. Зобов`язання по купівлі-продажу Товару виникають на підставі погодженого Сторонам замовлення Покупця. Покупець передає Продавцю замовлення одним із наступних способів: шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсимільним або телефонним зв`язком, в якому зазначає асортимент та кількість Товару. Після підписання представниками обох Сторін видаткової накладної або Акту про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність. Якість Товару відповідає характеристикам заводу-виробника. Товар упаковується і маркується у відповідності зі стандартами виробника Товару.

01.11.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Покупець) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу №Н-22/11, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар, саме: стікерів асортименті в кількостях та за ціною (вартістю), що зазначені видаткових накладних згідно з цим Договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару визначаються в накладних до цього Договору, які є невід`ємною його частиною та мають силу специфікацій. Зобов`язання по купівлі-продажу Товару виникають на підставі погодженого Сторонами замовлення Покупця. Покупець передає Продавцю замовлення одним із наступних способів: шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсимільним або телефонними зв`язком, в якому зазначає асортимент та кількість Товару. Після підписання представниками обох Сторін видаткової накладної або Акту про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність. Якість Товару відповідає характеристикам заводу-виробника. Товар упаковується і маркується у відповідності зі стандартами виробника Товару.

30.10.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Покупець) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу №30/11/17, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар, а саме: коробки асортименті (далі - Товар) в кількостях та за ціною (вартістю), що зазначені у видаткових накладних згідно з цим Договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару визначаються в накладних до цього Договору, які є невід`ємною його частиною та мають силу специфікацій. Зобов`язання по купівлі-продажу Товару виникають на підставі погодженого Сторонами замовлення Покупця. Покупець передає Продавцю замовлення одним із наступних способів: шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсимільним або телефонним зв`язком, в якому зазначає асортимент та кількість Товару. Після підписання представниками обох Сторін видаткової накладної або Акту про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність. Якість Товару відповідає характеристикам заводу-виробника. Товар упаковується і маркується у відповідності зі стандартами виробника Товару.

25.11.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Покупець) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу №К-1/18, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар, а саме: коробки (40 кг) 690*540*450 в асортименті (далі*- Товар) в кількостях та за ціною (вартістю), що зазначені у видаткових накладних згідно з цим Договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару визначаються в накладних до цього Договору, які є невід`ємною його частиною та мають силу специфікацій. Зобов`язання по купівлі-продажу Товару виникають на підставі погодженого Сторонами замовлення Покупця. Покупець передає Продавцю замовлення одним із наступних способів: шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсимільним або телефонним зв`язком, в якому зазначає асортимент та кількість Товару. Після підписання представниками обох Сторін видаткової накладної або Акту про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність. Якість Товару відповідає характеристикам заводу-виробника. Товар упаковується і маркується у відповідності зі стандартами виробника Товару.

Крім того, 30.10.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Покупець) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу №УМ-18/11, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується перед у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у свою власність та оплатити товар, а саме: стрічка поліпропіленова в асортименті (далі - Товар) в кількостях та за ціною (вартістю), зазначені у видаткових накладних згідно з цим Договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару визначаються в накладних до цього Договору, які є невід`ємною його частиною та мають силу специфікацій. Зобов`язання по купівлі-продажу Товару виникають на підставі погодженого Сторона замовлення Покупця. Покупець передає Продавцю замовлення одним із наступних способів: шляхом заповнення бланку замовлення, електронною поштою, факсимільним або телефони зв`язком, в якому зазначає асортимент та кількість Товару. Після підписання представниками обох Сторін видаткової накладної або Акту про здачу-приймання товару замовлення втрачає чинність. Якість Товару відповідає характеристикам заводу-виробника. Товар упаковується і маркується у відповідності зі стандартами виробника Товару.

06.11.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Замовник) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг №УК-5/11, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за плату надавати Замовникові послуги по передпродажній підготовці товарів, а саме пакування ляльок (надалі за текстом - Послуги), що сприяють просуванню та збільшенню обсягів продажу, а також підвищують рівень обізнаності споживачів про товари, (надалі - Продукція Замовника), в обсягах та на умовах, передбачених цим Договором. На підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику Послуг відповідно до умов цього Договору оформлюється акт наданих послуг в порядку та в строки, передбачені умовами цього Договору. Загальна сума цього Договору становить вартість наданих Виконавцем Замовнику Послуг за цим Договором протягом всього строку дії цього Договору, а також сум інших платежів, передбачених умовами цього Договору. Всі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України - гривні. Порядок оплати за цим Договором може бути змінено за обопільною згодою Сторін, шляхом укладання відповідної Додаткової угоди до цього Договору.

30.10.2017 року між ТОВ «Торгівельний Дім «Кіндерклуб» (Замовник) та ТОВ «ПРОДУКТ ГРУПП» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг №38-П, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за плату надавати Замовникові послуги по передпродажній підготовці товарів (надалі за текстом - Послуги), що сприяють просуванню та збільшенню обсягів продажу, а також підвищують рівень обізнаності споживачів про товари, (надалі -Продукція Замовника), в обсягах та на умовах, передбачених цим Договором. На підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику Послуг відповідно до умов цього Договору оформлюється акт наданих послуг в порядку та в строки, передбачені умовами цього Договору. Загальна сума цього Договору становить вартість наданих Виконавцем Замовнику Послуг за цим Договором протягом всього строку дії цього Договору, а також сум інших платежів, передбачених умовами цього Договору. Всі розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України - гривні. Порядок оплати за цим Договором може бути змінено за обопільною згодою Сторін, шляхом укладання відповідної Додаткової угоди до цього Договору.

Виконання вищезазначених договорів підтверджується актом наданих послуг №ОУ-113068 від 30.11.2017 року, актом наданих послуг №ОУ-1130/67 від 30.11.2017 року, актом наданих послуг №РН-1215/09 від 15.12.2017 року, актом наданих послуг №РН-1215/10 від 15.12.2017 року, видатковою накладною № РН-1130/05 від 30.11.2017 року, видатковою накладною № РН-1130/06 від 30.11.2017 року, видатковою накладною № РН-1130/07 від 30.11.2017 року, видатковою накладною № РН-1130/08 від 30.11.2017 року, видатковою накладною № РН-1130/09 від 30.11.2017 року, видатковою накладною № РН-1215/04 від 15.12.2017 року, видатковою накладною № РН-1215/05 від 15.12.2017 року, видатковою накладною № РН-1215/06 від 15.12.2017 року, видатковою накладною № РН-1215/08 від 15.12.2017 року, видатковою накладною № РН-1215/11 від 15.12.2017 року.

Розрахунок за товар/надання послуг підтверджується платіжним дорученням №11775 від 19.12.2017 року, платіжним дорученням №11771 від 19.12.2017 року, платіжним дорученням №11776 від 19.12.2017 року, платіжним дорученням №11770 від 18.12.2017 року.

Таким чином, факт здійснення реальної господарської операції між позивачем та вищевказаними контрагентами підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи, які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у зв`язку із здійсненням оплати за отриманий товар/послуги.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними вказаних правочинів. Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Зміст укладених позивачем з ТОВ «Продукт Групп» не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цих угод не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Крім того, колегія суддів зазначає, що не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків - одержувачів товарів - вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

У свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.

Відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.08.2018 справі №1570/4299/12.

Щодо посилань скаржника на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року у справі № 202/790/19 колегія суддів зазначає наступне.

В силу норм статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також ч. 1 і 2 ст. 73 та ч. 2 ст. 74 зазначеного Кодексу визначено, що належними є саме докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У свою чергу ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, належним доказом порушення платником податкового законодавства України може бути вирок суду, в якому досліджено та надано оцінку діяльності підприємства.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасовано, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 (керівник ТОВ «Продукт Групп») у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 205 КК України, закрито на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Судом апеляційної інстанції враховується правова позиція Верховного Суду у постановах у справах: № 813/1974/17 від 27.02.2018, № 802/1853/16-а від 27.02.2018, № 814/569/16 від 05.03.2019, № 810/1967/16 від 05.02.2019, №826/1571/16 від 12.04.2018, відповідно до якої судом вказується на неможливість безпідставного поширення судом висновку про фіктивність підприємства на відносини з усіма контрагентами; зазначається, що суд повинен перевірити зв`язок між фіктивністю підприємства, встановленою вироком суду, який набрав законної сили, та нереальністю господарських операцій позивача та його контрагентів. Сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства, а тому необхідно встановлення фактів, які б свідчили про узгодженість дій між позивачем та його контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або обізнаності позивача з будь-якими протиправними діями контрагентів.

Враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов`язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб`єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов`язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Якщо податковим органом встановлено неналежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов`язків, відповідальність за їх невиконання або неналежне виконання повинно нести саме це підприємство.

Лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування ним податкового обліку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не доведено та не встановлено судом, що між позивачем та зазначеними вище контрагентами мали місце узгоджені дії, спрямовані на безпідставне отримання податкової вигоди та, що позивач був обізнаним з приводу дійсного стану їх правосуб`єктності.

При цьому, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання господарських договорів з ним у позивача не було.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров