Справа № 440/7265/20
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7265/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

08 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (далі - позивач, ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Слобожанська митниця) про визнання протиправним та скасування рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 13.10.2020 №UA807000/2020/002124/2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів подано до митного органу документи, які свідчать, що товариством справедливо визначено митну вартість товарів відповідно до п. 1 ч. 1 статті 57 Митного кодексу України за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), натомість відповідачем не наведено жодних конкретних причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за основним методом. Наголошував, що в усіх документах, які надавалися позивачем до митного оформлення, ціна товару є однаковою - 1400 дол. США/тон. Відносно зауважень митного органу про те, що документи містять розбіжності в частині суми попередньої оплати, зазначав, що ним, як покупцем за контрактом № 20500/2019/1196/00031 від 09.12.2019, виконано умову про оплату замовленого товару шляхом здійснення часткової попередньої оплати товару згідно платіжного доручення № 5 від 29.09.2020 із частковим зарахуванням надмірно сплачених коштів за попередньою поставкою товару згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 56 від 21.08.2020. На переконання позивача, у спірному рішенні відповідач не довів, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, які не дають можливості визначити митну вартість товару або що наявні ознаки підробки або документи не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

05.01.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 54 - 66/, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Вказував, що ТОВ "Татнєфть-АЗС-Україна" до митного оформлення подано митну декларацію № UA807120/2020/003655 від 12.10.2020 на товар, що поставляється в Україну ООО «ТОЛЬЯТТИКАУЧУК», а саме: «Каучук ізобутилен ізопреновий (Бутилкаучук). При здійсненні перевірки наданих декларантом товаросупровідних документів інспектором митниці виявлено, що відповідно до попереднього рахунку № 20500/2019/1196/00031 від 23.09.2020 вартість задекларованого товару становить 28700 USD, згідно інвойсу № 0881 від 09.10.2020 вартість товару - 28224 USD, а згідно із платіжним дорученням № 5 від 29.09.2020 здійснено переказ коштів в сумі 27641,55 USD, при цьому жодних пояснень стосовно вказаних розбіжностей декларантом під час митного оформлення не надано. Також враховано, що декларантом не надана заявка, яка визначає вартість транспортних послуг відповідно до п. 5.1. Договору № 5/11 від 25.08.2020, а вказана у висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 2151 від 05.10.2020 вартість товару на рівні 1400 USD/т не відповідає кон`юнктурі ринку товарів згідно джерел, зазначених у висновку. Крім того, взято до уваги, що декларантом не надано пояснень щодо понесених витрат на комісійну винагороду, при цьому посадовою особою встановлено взаємозв`язок контрагентів контракту, що зумовило додаткові сумніви у заявленій митній вартості товару. Таким чином відповідач дійшов висновку, що розрахунки декларантом здійснено на основі необ`єктивних даних, які не підтверджені документально, а на повідомлення митного органу про надання додаткових документів декларант жодного документу надав. Відтак відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/002124/2, прийняте з урахуванням інформації щодо митної вартості товарів, заявлених за МД UA 100390/2020/754162 від 11.08.2020 (товарна позиція 2), МД UA100390/2020/755739 (товарна позиція 1), є законним та обґрунтованим.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 49-50/.

12.01.2021 до суду надійшла відповідь на відзив /а.с. 131 - 136/, в якій позивач зауважував, що доводи відповідача у відзиві не спростовують обґрунтування пред`явленого позову. Зокрема, звертав увагу на безпідставність врахування митним органом під час прийняття рішення про коригування митної вартості цінової інформації про митну вартість товару за МД UA 100390/2020/754162 від 11.08.2020 (товарна позиція 2), МД UA100390/2020/755739 (товарна позиція 1), з огляду на відмінність коду УКТЗЕД товарів та умов поставки по цим деклараціям відповідним даним та умовам поставки товару, заявленого до митного оформлення позивачем. Також зауважував, що транспортні витрати ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» підтверджені довідкою ФОП ОСОБА_1 від 09.10.2020 № 5/11-3, при цьому митну вартість скориговано митним органом у зв`язку із збільшенням ціни товару, а не у зв`язку з включенням/виключенням до митної вартості товару сум понесених декларантом транспортних витрат. Відносно доводів відповідача про не надання декларантом письмових обґрунтувань порядку розрахунків, зазначав, що митному органу надано платіжні доручення № 5 від 29.09.2020, № 56 від 21.08.2020, вимог про надання роз`яснень підстав подання двох платіжних доручень митним органом не ставилося.

22.01.2021 до суду надійшли заперечення Слобожанської митниці /а.с. 138 - 142/, в яких відповідач відносно доводів позивача у відповіді на відзив зазначав, що УКТЗЕД товарів за МД UA 100390/2020/754162 від 11.08.2020 (товарна позиція 2) та МД UA100390/2020/755739 (товарна позиція 1) відповідає УКТЗЕД товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, а відмінність умов поставки допускається під час застосування резервного методу визначення митної вартості товару. Також зауважував, що митним органом здійснено коригування митної вартості товару позивача, до складових якої віднесено вартість транспортних послуг, однак заявка, яка визначає вартість транспортних послуг, до митного оформлення декларантом не подана, внаслідок чого у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо розміру понесених декларантом витрат на транспортування товару. Крім того, акцентував увагу на тому, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача, відтак, виходячи з положень п. 1 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України, позивач мав змогу надати додаткові роз`яснення щодо порядку оплати та розбіжностей у документах як під час декларування товару, так і на запит митного органу щодо надання додаткових документів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (ідентифікаційний код 38194448) зареєстроване як юридична особа 18.04.2012, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0010649, засновником якої є Публічне акціонерне товариство «Татнєфть» імені В.Д. Шашина (країна резидентства Росія), про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 14 - 17/.

09.12.2019 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (Покупець) укладено контракт № 20500/2019/1196 /а.с. 24 - 29/ з Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС Центр» (Постачальник), згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар у кількості, в порядку та на умовах цього Контракту, Додатків і /або Доповнень до нього /п. 2.1./. Умови поставки Товару за цим Контрактом - DAP Соловей/Тополі чи DAP Суземка/Зерново або FCA Тольятті (Самарська область, м. Тольятті, вул. Новозаводська, 8) згідно Інкотермс 2010 та /або інші умови, визначені у Додатках чи Доповненнях до цього Контракту /п.2.2./.

Відповідно до п. 4.1. Контракту ціна на товар, що постачається за контрактом, встановлюється у доларах США і узгоджується Сторонами у Доповненнях і/або Додатках до цього Контракту.

Згідно з пунктом 4.3. Контракту оплата кожної партії товару, що підлягає поставці за цим контрактом, здійснюється безпосередньо Покупцем у наступному порядку: 100 % від загальної вартості партії товару, узгодженої сторонами у Доповненнях до цього контракт, в порядку передплати, прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний у п. 11 цього контракту, протягом 5 банківських днів, наступних за датою підписання Доповнення до цього контракту і виставлення інвойса на оплату.

Остаточний розрахунок між Покупцем і Постачальником за поставлений в межах цього контракту товар здійснюється, якщо інше не обумовлено у Доповненнях і /або Додатках до цього Контракту, протягом 5 банківських днів, наступних за датою підписання сторонами акту звірки розрахунків за кожним Доповненням до цього Контракту, надання Постачальником остаточного інвойсу, оформленого згідно п. 1.7. цього Контракту. Зайво перераховані Покупцем грошові кошти (залишки грошових коштів після усіх узгоджених Сторонами поставок) за згодою Покупця можуть бути зараховані в рахунок оплати за поставку товару у майбутніх періодах, або повертаються Покупцю протягом 5 банківських днів, наступних за датою підписання Сторонами акту звірки розрахунків і отримання Постачальником від Покупця відповідної письмової вимоги, за умови відсутності заборгованості Покупця перед Постачальником за цим Контрактом.

23.09.2020 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС Центр» (Постачальник) підписано додаток № 6/К до контракту № 20500/2019/1196 від 09.12.2019 /а.с. 30/, яким передбачено, що Постачальник зобов`язується відвантажити у жовтні 2020 року, а Покупець сплатити і прийняти Товар - синтетичний каучук марки БК-1675 (нормативний документ ТУ 2294-021-12), об`єм до 20,500 тн, ціна - 1400 дол. США/тн. Зазначений товар постачається автомобільним транспортом на умовах FCA Тольятті згідно Інкотермс -2010 (упаковка - універсальний фанерний контейнер).

12.10.2020 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» подано електронну митну декларацію ІМ40 ДЕ № UA807120/2020/003655 з метою митного оформлення поставки від ТОВ «Тольяттікаучук» товару - каучук ізобутилен ізопреновий (бутилкаучук), в первинних формах, в брикетах, в універсальних контейнерах, марка БК-1675, продукт сополімеризації ізобутилену і ізопрену в середовищі ізопентана і хлористого етилу, ТУ 2294-021-12 зі змінами, код товару , вага нетто 20160 кг, ціна товару 28224 дол. США /а.с. 84/.

До митної декларації додано такі документи: контракт № 20500/2019/1196 від 09.12.2019 /а.с. 88 - 93/, додаток № 6-К від 23.09.2020, попередній рахунок № 20500/2019/1196/00031 від 23.09.2020 /а.с. 78/, товаросупровідний інвойс № 0881 від 09.10.2020 /а.с. 87/, експортна вантажна митна декларація № 10418010/091020/028876 /а.с. 71/, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 2151 від 05.10.2020 /а.с. 68/, платіжне доручення № 56 від 21.08.2020 /а.с. 72/, платіжне доручення № 5 від 29.09.2020 /а.с. 73/, лист № 5253/ТАЦГО/ОВЕД-ИсхСтор від 02.10.2020 /а.с. 86/, довідка про транспортні витрати №5/11-3 від 09.10.2020 /а.с. 67/, договір № 5/11 на надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2020 /а.с. 75 - 76/, технічні умови /а.с. 94 - 97/, сертифікат якості № 2778 від 07.10.2020 /а.с. 102 -103/, пакувальний лист /а.с. 79/, міжнародна товарно-транспортна накладна А № 120554 /а.с. 70/

12.10.2020 митним органом у зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів надіслано ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» повідомлення про надання додаткових документів /а.с. 100/, що не заперечується позивачем.

Листом від 12.10.2020 № 12/10-4 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» повідомили митний орган, що додаткових документів надано не буде, просили визначити митну вартість товару по наданим документам, не дочікуючись 10-денного строку /а.с. 85/.

13.10.2020 Слобожанською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002124/2, згідно з яким розраховану декларантом митну вартість товару у МД UA807120/2020/003655 у сумі 29287,46 дол. США (826193,40 грн) скориговано і визначено в сумі 35280 дол. США /а.с. 76-77/. У графі 33 рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст. ст. 54, 55, 57, 58, 59,60,62, 63 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ містять розбіжності в частині: суми попередньої оплати, невідповідність сумі рахунку, що вказаний у графі «призначення платежу» платіжного доручення; у зв`язку з непідтвердженою документально відсутністю впливу на формування ціни існуючої взаємозалежності між контрагентами зовнішньоекономічної операції; не надано цінової інформації від виробника продукції; висновок експерта щодо вартісних характеристик взято до уваги, але не прийнято для підтвердження заявленої митної вартості з причини невідповідності заявленої ціни кон`юнктурі ринку в результаті проведеного аналізу за вказаними у висновку джерелами Інтернет ресурсу; відсутній (не надано декларантом) рахунок на транспортні витрати, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МКУ, та вимогою декларанта прийняти рішення, не дотримуючись 10-денного терміну; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: щодо ідентичних подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, що мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріали та витрат, понесених виробником у зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер в результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного Рішення є наявна у митному орані цінова інформація за фактами митних оформлень ЄАІС: МД № UA100390/2020/754162 від 11.08.2020, № UA100390/2020/755739 від 08.10.2020 та інші подібні факти митних оформлень. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Розрахунок митної вартості складає 1,75 дол. США /кг.

13.10.2020 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» подано декларацію ІМ40ДЕ UA807120/2020/003682 з урахуванням рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2020/002124/2 від 13.10.2020 /а.с. 41 - 42/.

Позивач, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/002124/2 від 13.10.2020, звернувся до суду із позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною 3 статті 7 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (надалі - МКУ) засади митної справи, зокрема, правовий статус митних органів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МКУ при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

За змістом статті 318 МКУ митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Частинами 1, 2 статті 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МКУ за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МКУ визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами частини 2 статті 55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 49 МКУ визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За змістом частини 2 статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 4 статті 53 МКУ у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною 6 статті 53 МКУ передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 57 МКУ визначено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та порядок їх застосування.

Так, відповідно до частини 1 статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до положень частини 2 -8 статті 57 МКУ основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МКУ).

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МКУ)

Статтею 64 МКУ передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються в спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може відбуватися тільки в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, тощо. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18 (провадження № К/9901/24076/19), від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17, від 02 липня 2020 року у справі № 803/916/17 (провадження № К/9901/1137/17).

Суд акцентує увагу на тому, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). Митний орган вправі застосувати резервний метод 2ґ, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу, і відповідно до приписів Митного кодексу України була проведена процедура консультацій, під час якої встановлена неможливість застосування другорядних 2а, 2б, 2в, 2г методів визначення митної вартості з наведенням належного обґрунтування неможливості їх застосування.

Зміст рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2020 № UA807000/2020/002124/2 свідчить, що неможливість визнання заявленої позивачем митної вартості зумовила невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ містять розбіжності в частині: суми попередньої оплати, невідповідність сумі рахунку, що вказаний у графі «призначення платежу» платіжного доручення; у зв`язку з непідтвердженою документально відсутністю впливу на формування ціни існуючої взаємозалежності між контрагентами зовнішньоекономічної операції (не надано цінової інформації від виробника продукції), відсутністю (не наданням декларантом) рахунку на транспортні витрати, при цьому висновок експерта щодо вартісних характеристик взято до уваги, але не прийнято для підтвердження заявленої митної вартості з причини невідповідності заявленої ціни кон`юнктурі ринку в результаті проведеного аналізу за вказаними у висновку джерелами Інтернет ресурсу.

Надаючи правову оцінку доводам митного органу, покладеним в основу спірного рішення, суд враховує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що до електронної митної декларації ІМ40 ДЕ № UA807120/2020/003655, поданої позивачем 12.10.2020 з метою митного оформлення поставки від ТОВ «Тольяттікаучук» товару - каучук ізобутилен ізопреновий (бутилкаучук), вагою нетто 20160 кг за ціною 28224 дол. США /а.с. 84/, додано, зокрема, попередній рахунок № 20500/2019/1196/00031 від 23.09.2020 на суму 28700 дол. США за бутилкаучук БК-1675 вагою 20,500 тн /а.с. 78/, товаросупровідний інвойс № 0881 від 09.10.2020 на суму 28 224 дол. США за бутилкаучук БК-1675 вагою 20,16 тн /а.с. 87/, платіжне доручення № 56 від 21.08.2020 щодо сплати коштів на рахунок ТОВ «Татнєфть-АЗС Центр» у сумі 51 660 дол. США згідно контракту № 20500/2019/1196 від 09.12.2019, додатку до контракту 4/К від 20.08.2020, інвойсу 20500/1196/00022 від 20.08.2020 /а.с. 72/; платіжне доручення № 5 від 29.09.2020 щодо сплати коштів на рахунок ТОВ «Татнєфть-АЗС Центр» у сумі 27,641,55 дол. США згідно контракту № 20500/2019/1196 від 09.12.2019, додатку до контракту 6/К від 23.09.2020, інвойсу 20500/1196/00031 від 23.09.2020 /а.с. 73/.

Беручи до уваги те, що за умовами пункту 4.3. Контракту № 20500/2019/1196 від 09.12.2019 оплата кожної партії товару здійснюється безпосередньо Покупцем в порядку передплати 100 % від загальної вартості партії товару, узгодженої сторонами у Доповненнях до цього контракту, прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів, наступних за датою підписання Доповнення до цього контракту і виставлення інвойса на оплату, при цьому інвойс згідно додатку до контракту 6/К від 23.09.2020 виставлено постачальником 23.09.2020 за № 20500/1196/00031, позивач на дату подання митної декларації з метою митного оформлення поставки товару - 12.10.2020 на підтвердження митної вартості товару повинен був надати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару в силу вимог пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ.

Водночас подане ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» платіжне доручення № 5 від 29.09.2020 /а.с. 73/ щодо перерахування коштів ТОВ «Татнєфть-АЗС Центр» згідно контракту № 20500/2019/1196 від 09.12.2019, додатку до контракту 6/К від 23.09.2020, інвойсу 20500/1196/00031 від 23.09.2020, у сумі 27,641,55 дол. США не відповідало за сплаченою сумою коштів як попередньому рахунку № 20500/2019/1196/00031 від 23.09.2020 ( 28700 дол. США), так і товаросупровідному інвойсу № 0881 від 09.10.2020 (28 224 дол. США). При цьому подане додатково платіжне доручення № 56 від 21.08.2020 /а.с. 72/ щодо перерахування коштів ТОВ «Татнєфть-АЗС Центр» у сумі 51 660 дол. США містило інші підстави для перерахування коштів (додаток до контракту 4/К від 20.08.2020, інвойс 20500/1196/00022 від 20.08.2020), відтак безпосередньо не могло бути підтвердженням сплати коштів за поставку товарів згідно з додатком до контракту 6/К від 23.09.2020.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи з метою митного оформлення товару відповідно до митної декларації ІМ40 ДЕ № UA807120/2020/003655 не містили усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, натомість мали розбіжності у ціні товару, тому митний орган мав обґрунтований сумнів в правильності визначення митної вартості та відповідно право на витребування додаткових документів у декларанта та вчинення дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що поданими платіжними дорученнями № 5 від 29.09.2020, № 56 від 21.08.2020 ним підтверджено оплату товару шляхом здійснення часткової попередньої оплати товару згідно платіжного доручення № 5 від 29.09.2020 із частковим зарахуванням надмірно сплачених коштів за попередньою поставкою товару згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 56 від 21.08.2020, що передбачено пунктом 4.3. Контракту № 20500/2019/1196 від 09.12.2019.

Суд зазначає, що дійсно пунктом 4.3. Контракту передбачено, що зайво перераховані Покупцем грошові кошти (залишки грошових коштів після усіх узгоджених Сторонами поставок) за згодою Покупця можуть бути зараховані в рахунок оплати за поставку товару у майбутніх періодах, або повертаються Покупцю протягом 5 банківських днів, наступних за датою підписання Сторонами акту звірки розрахунків і отримання Постачальником від Покупця відповідної письмової вимоги, за умови відсутності заборгованості Покупця перед Постачальником за цим Контрактом. Однак суд наголошує, що на розгляд митного органу позивачем не надано відповідно оформленої згоди ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» на зарахування зайво перерахованих коштів в рахунок оплати поставки згідно додатку до контракту 6/К від 23.09.2020, а також документів, що свідчили б про наявність факту зайвого перерахування коштів за платіжним дорученням № 5 від 29.09.2020, зокрема, додатку до контракту 4/К від 20.08.2020, інвойсу 20500/1196/00022 від 20.08.2020, остаточного інвойсу за вказаною поставкою тощо, внаслідок чого у митного органу виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості за основним методом. Цих документів не надано позивачем і на вимогу митного органу про надання додаткових документів, а також до суду.

Щодо доводів митного органу про відсутність (не надання декларантом) рахунку на транспортні витрати, суд враховує, що за приписами пункту 5 частини 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з частиною 21 статті 58 МКУ використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Зміст електронної митної декларації ІМ40 ДЕ № UA807120/2020/003655, поданої позивачем 12.10.2020 з метою митного оформлення поставки товару - каучук ізобутилен ізопреновий (бутилкаучук), рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2020 № UA807000/2020/002124/2 свідчить, що декларантом заявлено витрати в сумі 30000 грн як складову митної вартості нарахування до ціни договору.

При цьому позивачем на підтвердження митної вартості в частині транспортних витрат надано до митного органу, зокрема, договір № 5/11 про надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2020 /а.с. 75 - 76/ та довідку № 5/11-3 про транспортні витрати /а.с. 67/ .

Відповідно до пункту 5.1. договору № 5/11 про надання експедиційних послуг у сфері організації перевезень вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2020, укладеного ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» (Замовник) із ФОП ОСОБА_2 (Експедитор), оплата послуг проводиться Замовником. Вартість послуг з організації перевезення є договірною і визначається в Заявці на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом, яка є додатком до Договору.

Позивачем не надано до митного органу Заявки до договору № 5/11, на підставі якої здійснювалося перевезення товару, заявленого до митного оформлення, у зв`язку з чим митний орган не мав можливості встановити вартість послуг з перевезення товару.

При цьому у поданій довідці № 5/11-3 про транспортні витрати зазначалося, що транспортні витрати автомобіля RENAULT НОМЕР_2/SCHMITZ НОМЕР_1 від місця завантаження м. Тольятті (Росія) до Гоптівка-Нехотіївка складають 30000 грн, страхування вантажу, вартість навантаження та вивантаження включені до вартості перевезення.

Таким чином довідка № 5/11-3 про транспортні витрати містила відомості про суму коштів 30000 грн як вартості транспортних витрат, так і витрат на страхування вантажу, вартості навантаження та вивантаження, без виокремлення вартості кожної із складових, що унеможливлювало встановлення вартості витрат на транспортування, як складової митної вартості товару.

Крім того, декларантом не надано до митного оформлення страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, що передбачено пунктом 7 частини 2 статті 53 МКУ, у разі здійснення страхування товару, що також перешкоджало встановленню складових митної вартості товару, в тому числі, дійсних витрат на транспортування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи на підтвердження транспортних витрат не містили достатніх відомостей, що піддавалися обчисленню, в тому числі, внаслідок не надання декларантом заявки до договору № 5/11, на підставі якої здійснювалося перевезення товару, заявленого до митного оформлення, у зв`язку з чим посилання митного органу на відповідні обставини є обґрунтованими.

Відносно доводів митного органу у спірному рішенні на не підтвердження позивачем документально відсутності впливу на формування ціни існуючої взаємозалежності між контрагентами зовнішньоекономічної операції (не надано цінової інформації від виробника продукції), суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною 12 статті 58 МКУ той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Частиною 13 статті 58 МКУ передбачено, що за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

За змістом частини 14 статті 58 МКУ у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до частини 15 статті 58 МКУ декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Згідно з частиною 16 статті 58 МКУ для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Суд бере до уваги, що повідомленням від 12.10.2020 митний орган зобов`язав декларанта надати достовірні відомості, що підтверджують відсутність: 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів за винятком тих, що встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем і покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Водночас суд наголошує, що статтею 53 МКУ не передбачена можливість витребування у декларантів наведених вище відомостей (документів), натомість частиною 5 статті 53 МКУ передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 4 статті 53 МКУ визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Суд акцентує увагу на тому, що митним органом у відповідності до частини 13 статті 58 МКУ не надано декларанту письмові обґрунтування щодо наявності впливу на ціну оцінюваних товарів взаємозв`язку продавця і покупця, як і вимогу надати документи, передбачені частиною 4 статті 53 МКУ, в тому числі розрахунку ціни (калькуляцію). Відтак в силу положень частини 14 статті 58 МКУ за відсутності обґрунтувань з боку митного органу вважалося, що взаємовідносини між продавцем і покупцем не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За таких обставин суд дійшов висновку про безпідставність посилання митного органу на не ненадання позивачем цінової інформації від виробника продукції на підтвердження відсутності впливу на формування ціни існуючої взаємозалежності між контрагентами зовнішньоекономічної операції, оскільки митним органом не було дотримано встановленої МКУ процедури підтвердження/спростування факту впливу на формування ціни взаємовідносин між продавцем і покупцем.

Відносно не прийняття митним органом висновку експерта щодо вартісних характеристик для підтвердження заявленої митної вартості з причини невідповідності заявленої ціни кон`юнктурі ринку в результаті проведеного аналізу за вказаними у висновку джерелами Інтернет ресурсу, то суд зауважує, що митним органом надано до суду скріншоти із сайтів Prompostal.su, tiu.ru /а.с. 101/, на які наявні посилання у висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 05.10.2020 № 2151 /а.с. 68/, водночас зазначені скріншоти не містять дати, коли вони зроблені, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті судом як належні докази на підтвердження відповідних доводів митниці. Крім того, висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» датований 05.10.2020, а позивачем подано електронну декларацію до митного органу 12.10.2020, відтак дані на сайтах, інформація з яких використана у висновку, на момент перевірки декларації митним органом могли змінитися. Отже, доводи митного органу щодо неприйняття висновку експерта щодо вартісних характеристик для підтвердження заявленої митної вартості не є достатньо обґрунтованими.

Водночас суд наголошує, що встановлені митним органом факти розбіжностей в частині суми попередньої оплати, невідповідність сумі рахунку, що вказаний у графі «призначення платежу» платіжного доручення; відсутність документів на підтвердження транспортних витрат, були достатні для наявності обґрунтованого сумніву митного органу у правильності визначення митної вартості за основним методом, а відтак і для витребування додаткових документів.

Судом встановлено, що повідомленням від 12.10.2020 митним органом витребувано у позивача документи, перелік яких передбачений частиною 3 статті 53 МКУ, із посиланням на те, що документи містять розбіжності, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Однак листом від 12.10.2020 № 12/10-4 ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» повідомили митний орган, що додаткових документів надано не буде /а.с. 85/.

Беручи до уваги те, що позивачем не надано додаткових документів, а подані документи не давали можливості визначити митну вартість за основним методом з огляду на те, що використані декларантом відомості, зокрема, щодо ціни, сплаченої за товар, інших складових митної вартості, не підтверджені документально, митним органом обґрунтовано проведено консультації щодо застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів.

Враховуючи неможливість застосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст. 59 МКУ), за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МКУ), на основі віднімання вартості (ст. 62 МКУ), на основі додавання вартості (обчислена вартість) (ст. 63 МКУ) внаслідок відсутності необхідних відомостей, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості, відповідач на підставі статті 64 МКУ застосував резервний метод визначення митної вартості, використавши наявну у митному органі цінову інформацію за фактами митних оформлень ЄАІС: МД № UA100390/2020/754162 від 11.08.2020, № UA100390/2020/755739 від 08.10.2020 /а.с. 80 - 83/, внаслідок чого розрахунок митної вартості товару склав 1,75 дол. США /кг.

Суд зазначає, що товар, оформлений за МД № UA100390/2020/754162 від 11.08.2020 (позиція 2), № UA100390/2020/755739 від 08.10.2020 (позиція 1)- каучук синтетичний, бутилкаучук, марки БК-1675 (код УКТЗЕД ), виробник товару ТОВ «Тольяттікаучук», країна походження - Росія, відповідає за найменуванням, кодом, виробником, країною походження товару, заявленого позивачем до митного оформлення, за декларацією ІМ40 ДЕ № UA807120/2020/003655, поданої позивачем 12.10.2020 /а.с. 84/. Відмінними є умови поставки та країна, з якої здійснюється відправлення товару (Естонія). Водночас наведені обставини не суперечать застосуванню резервного методу та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Так, відповідно до частини 2 статті VII «Оцінка товару для митних цілей» Генеральної угоди з тарифів і торгівлі а) Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.(*)

Суд відхиляє доводи позивача про необґрунтованість використання митним органом даних МД № UA100390/2020/754162 від 11.08.2020, № UA100390/2020/755739 від 08.10.2020, оскільки поставка товару за цими деклараціями здійснювалася на умовах DAP, які покладають на продавця обов`язок нести усі витрати та ризики, пов`язані із транспортуванням товару у місце призначення, включаючи податки, тоді як поставка товару позивача здійснювалася на умовах FCA, за яких продавець повинен доставити вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця та не має обов`язків із транспортування товару. Суд зауважує, що ціна товару, поставленого на умовах DAP, включає витрати на транспортування, тоді як ціна товару, поставленого на умовах FCA, такі витрати не включає, водночас останні можуть бути додані декларантом до ціни товару, як складова митної вартості, що й було зроблено позивачем під час митного оформлення товару за декларацією ІМ40 ДЕ № UA807120/2020/003655. Отже, відмінність умов поставки DAP та FCA суттєво не впливає на митну вартість одного й того ж товару.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товару UA807000/2020/002124/2 від 13.10.2020, яким застосовано резервний метод визначення митної вартості товару позивача, прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, які мали значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування задоволенню не підлягають.

Отже, у позові належить відмовити.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, доказів понесення судових витрат відповідачем не надано, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010, ідентифікаційний код 38194448) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, 16-Б, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 43332958) про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуючий суддя М.В. Довгопол