Справа № 160/6323/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 лютого 2021 року Справа №160/6323/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олійника В. М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву про самовідвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації Національна асоціація адвокатів України, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Адвокатське об`єднання Всеукраїнська спілка адвокатів про визнання дій протиправними, скасування рішень, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 160/6323/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України", Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів" про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2021 р. адміністративну справу №160/6323/19 розподілено судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року суддею Олійником В.М. прийнято до свого провадження адміністративну справу 160/6323/19 та призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 02 березня 2021 року.

11 лютого 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про відвід судді Олійника В.М.

Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року заяву позивача про відвід судді Олійника В.М. визнано необгрунтованою, а матеріали адміністративної справи №160/6323/19 передано для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійника В.М. відмовлено.

18 лютого 2021 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійником В.М. подано заяву про самовідвід, в обґрунтування якої зазначено, що у зв`язку із висловленням недовіри ОСОБА_1 судді ОСОБА_2 , існують обставин, що можуть викликати у сторін сумніви у неупередженості та безсторонності суду, а тому з метою недопущення жодних сумнівів щодо об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді Олійника В.М. під час розгляду адміністративної справи №160/6323/19, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 36, частинами 1, 3 статті 39 КАС України, суддя Олійник В.М. вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду справи №160/6323/19.

При вирішенні питання про наявність підстав для самовідводу судді, суд виходить із наступного.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів, кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною першою статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі Білуха проти України та рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 року у справі Ветштайн проти Швейцарії зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Крім того, відповідно до пунктів 1.6, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, суддя повинен дотримувати високих стандартів поведінки суддів і обстоювати їх з метою поглиблення громадської довіри до судових органів, що має першорядне значення для підтримання незалежності судової гілки влади.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, з метою забезпечення повного, об`єктивного, неупередженого розгляду і вирішення адміністративній справі №160/6323/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (відповідач 1), Ради адвокатів Дніпропетровської області (відповідач 2), Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" (відповідач 3), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (відповідач 4), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів", про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, та з метою недопущення у будь-кого сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді Олійника В.М. під час розгляду справи №160/6323/19, суд дійшов висновку, що заява судді про самовідвід є вмотивованою, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід головуючого судді Олійника В.М. в адміністративній справі №160/6323/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (відповідач 1), Ради адвокатів Дніпропетровської області (відповідач 2), Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" (відповідач 3), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (відповідач 4), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів", про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди - задовольнити.

Адміністративну справу №160/6323/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (відповідач 1), Ради адвокатів Дніпропетровської області (відповідач 2), Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" (відповідач 3), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (відповідач 4), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів", про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, передати для здійснення розподілу між суддями згідно з вимогами частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включаться до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.М. Олійник