Справа № 480/8680/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2021 року Справа № 480/8680/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,
представника позивача - Хурсенка С.О.,
представника відповідача - Куценко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
09.11.2020 до структурного підрозділу відповідача подав митну декларацію та пред`явив для митного оформлення три найменування товарів: комплект килимків в вулканізованої гуми 111 найменувань, комплект килимків ворсових універсальних, чохли на сидіння автотранспортних засобів універсальні. Разом з декларацією подано зовнішньоекономічний контракт, пакувальний лист, рахунок-фактуру (інвойс) специфікацію з найменуванням товарів та їх вартістю, платіжне доручення про сплату коштів, товаротранспортні накладні , договір-заявку на перевезення вантажів, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг, довідку про транспортні витрати, сертифікат походження товару, митну декларацію країни відправлення.
Після прийняття митної декларації посадовою особою відповідача направлено на адресу позивача електронне повідомлення та запропоновано подати додаткові документи. 09.11.2020 позивач повідомив про наданні усіх існуючих документів разом з митною декларацією та неможливість подання інших.
Такі рішення вважає протиправними. Позивачем виконано вимоги ч. 2 ст. 53 МК України та надано усі необхідні документи для визначення митної вартості товарів. Надані документи не містили розбіжностей, відомості про товар та його вартість були повними. У відповідача не було підстав вимагати подання додаткових документів. Відповідач вимагає від позивача подати документи, що підтверджують відсутність обставин, які б не дозволяли застосувати основний метод визначення митної вартості, але МК України не передбачає обов`язку декларанта подавати документи для підтвердження відсутності обставин, визначених ч. 1 ст. 58 МК України. Контракт укладено позивачем з виробником товару, надані документи підтверджують сплату коштів. Вказуючи на відсутність у поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості інспектором не зазначено яких саме відомостей не вистачає та чому зроблено висновок про відсутність відомостей щодо ціни, яка була сплачена, без будь-якого обґрунтування вимагається подання додаткових документів, хоча позивачем було надано платіжне доручення про перерахування коштів у іноземній валюті за товар.
Відповідач безпідставно вимагає подання інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Оскільки імпортований позивачем товар не є предметом біржових торгів або сировиною. Також відповідач безпідставно вказує на значне зниження контрактних цін, оскільки такого зниження у порівнянні з попередніми партіями імпортованого позивачем аналогічного товару не відбулось.
Також відповідач як на підставу прийняття рішення вказує про неподання декларантом (відсутність у розпорядження митного органу) інформації щодо угод з ідентичними чи подібними товарами, неподання декларантом інформації щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на території України у незмінному стані, даних про виплату винагород , надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем товарів на митній території України та витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування. Такі вимоги не відповідають Митному кодексу України, якій не зобов`язує декларанта подавати інформацію пр операції з ідентичними чи подібними товарами. Витрати, пов`язані з реалізацією чи транспортуванням товарів на митній території України взагалі не є складовою митної вартості та не можуть враховуватися при митному оформленні товарів.
У графі 33 рішення вказується на наявність розбіжностей у поданих документах, що впливають на визначення митної вартості товарів. У ході ж обміну електронними повідомленнями інспектором не вказувалось на наявність будь-яких розбіжностей. Як джерело цінової інформації зазначено іншу митну декларацію та рішення про коригування митної вартості за нею. Ні Митним кодексом України, ні правилами заповнення рішення про коригування митної вартості не передбачається посилання на інше рішення про коригування митної вартості. Відповідачем використано рішення про коригування митної вартості, яке оскаржувалось у судовому порядку, 26.11.2020 судом прийнято рішення про визнання його протиправним та скасування. Крім того, маючи у своєму розпорядженні усі документи, на підставі яких приймалось це рішення, відповідач мав можливість переконатися, що задекларовані позивачем товари відрізняються за рядом ознак та не є ідентичними до тих, митна вартість яких була скоригована раніше.
Відповідачем ніяким чином не обґрунтовано необхідність визначення митної вартості за резервним методом. Сам метод також застосований не у відповідності до вимог закону. Відповідно до вимог Митного кодексу митна вартість за резервним методом визначається способом, що не суперечить законодавству України та є сумісним з принципами і положеннями Генеральної угоди тарифів і торгівлі. Відповідно до вимог цієї угоди оцінка імпортованого товару має ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Дійсною є вартість за якою під час та у місці, визначеному законодавством імпортної країни такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідачем же було використане ним же самим прийняте рішення про коригування митної вартості, яке перебувало у процесі судового оскарження, а не дійсна вартість товарів.
Просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийняття митної декларації.
Відповідач подав письмовий відгук у якому позов не визнав, пояснив, що декларантом позивача подано електронну митну декларацію для оформлення ввезених килимків та чохлів на сидіння автомобільних. Обрано основний метод визначення митної вартості.
Системою управління ризиками автоматизованої системи митного оформлення було сформовано митні формальності за кодом контроль правильності визначення митної вартості. Наявні рішення про коригування митної вартості. Можливе заниження.
Разом з митною декларацією не було надано документу на підтвердження сплати коштів за товар. У наданому платіжному дорученні не зазначено, що оплата проводиться саме за специфікацією № 6 до контракту. Також у поданому договорі-заявці на перевезення та довідці про транспортні витрати відсутні інформація про вантаж. Аналіз цінової бази АСМО Інспектор ЄАІС показав, що рівень митної вартості ідентичних товарів за фактами попередніх митних оформлень був значно вищим від заявленого. Подані документи містили розбіжності, а тому були витребувані додаткові документи. Додаткових документів надано не було.
Митного оформлення здійснено на підставі інформації про вартість ідентичних чи подібних товарів, яка містилась у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексу ввезеного в Україну і час митного оформлення якого є максимально наближеним. Просить у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні представник позивача та представник відповідача вимоги та заперечення підтримали із зазначених підстав.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.11.2020 декларантом позивача подано електронну митну декларацію UA807290/2020/027520. Задекларовано комплект килимків з вулканізованої гуми 11 найменувань 256 комплектів, комплект килимків ворсових універсальних 50 комплектів та чохли на сидіння автотранспортних засобів універсальні 132 комплекта (а.с. 11-13). До декларації додано контракт № 02/08 від 07.08.2019 з ООО РТИ-Трейд, специфікацію № 6 до контракту на партію товару вартістю 360800 руб. РФ, інвойс на таку ж суму, пакувальний лист до інвойсу, міжнародну товарно-транспортну накладну, сертифікат походження товару, експорту митну декларацію, платіжне доручення в іноземній валюті від 30.10.2020 про сплату 360800 руб. РФ у вигляді попередньої оплати, договір-заявку на перевезення вантажів від 03.11.2020, довідку про транспортні витрати, рахунок на оплату перевезення від 09.11.2020 (а.с. 14-52).
У зв`язку зі спрацюванням Системою управління ризиками автоматизованої системи митного оформлення, на підтвердження чого відповідачем надано витяг, на адресу декларанта відповідачем направлено запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. З посиланням на ст.ст. 52, 58 МК України вимагалось надати достовірні відомості, що підтверджують відсутність обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застереження щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) умова, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4)відносин пов`язаності між покупцем і продавцем, які вплинули на ціну товарів (а.с. 86).
Відповідачем процитовано ч. 1 ст. 58 МК України якою встановлено умови для застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту). При цьому Митний кодекс України не встановлює обов`язку доведення наявності цих умов на декларанта. Відповідно до вимог ст. 53 МК України декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідачем не надано ніяких доказів для підтвердження правомірності такої вимоги, акт тому суд вважає її необґрунтованою та протиправною.
Також відповідачем зазначено, що надані документи не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Запропоновано, з посиланням на ст.ст. 52-54 МК України, надати виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою їх продажу, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, калькуляцію ціни, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 86-87). На запит позивачем повідомлено, що усі наявні документи були надані разом з митною декларацією, інших надати немає можливості. (а.с. 53).
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ст. 50 ч. 1 п. 1 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів. Відповідно до ст. 54 ч. 1, 2 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 58 ч.ч. 4,5, 10 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Виходячи зі змісту наведеної норми, суд вважає, що посилання відповідача на неподання позивачем відомостей про витрати, пов`язані з реалізацією та транспортуванням товарів на митній території України, прибутку експортера є протиправним, оскільки такі витрати не є складовою митної вартості та не враховуються при її визначенні. Дослідженими судом доказами не підтверджується, що виробником товарів були понесені витрати, які не були включені до їх вартості, а також укладення ліцензійних, комісійних брокерських угод, а тому посилання відповідача на відсутність інформації про такі витрати як підставу для коригування митної вартості також є безпідставним.
Відповідно до вимог ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З наведених норм вбачається, що відповідач мав повноваження вимагати подання позивачем додаткових документів лише у випадках, визначених ч. 3 ст. 54 МК України, тобто виявлення у поданих документах розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
У рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначено у яких саме документах ним виявлено розбіжності або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості. Крім того, пропонуючи надати додаткові документи, відповідач не вказував на наявність будь-яких розбіжностей у документах, поданих разом з декларацією. Суд вважає безпідставним посилання відповідача на порушення позивачем порядку підтвердження витрат на транспортування товару. Зі змісту вимоги про надання додаткових документів не вбачається, що у відповідача виникли сумніви у достовірності значень саме цієї складової митної вартості, оскільки у позивача не вимагались документи для підтвердження саме вартості транспортування. Крім того, позивачем були надані договір-заявка на перевезення вантажів, довідка про транспортні витрати, рахунок на оплату перевезення у зазначених документах містяться відомості щодо маршруту перевезення від м. Хотьково Російської Федерації до м. Суми, строків доставки, марку та державний номерний знак автомобіля. Враховуючи дати складання зазначених документів, а також подання інших документів: міжнародної товарно-транспортної накладної, інвойса, специфікації до договору, суд вважає, що не зазначення у договорі-заявці, довідці про транспорті послуги та рахунку на оплату номеру інвойсу не позбавляє можливості встановити зміст цієї господарської операції та розмір витрат на транспортування товару до пункту перетину кордону України. Твердження відповідача про ненадання позивачем документів на підтвердження витрат з транспортування є безпідставним.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено наявності визначених законом обставин не застосовувати основний метод визначення митної вартості та витребовувати у позивача додаткові документи.
Згідно зі ст. 57 ч. 1 п. 1 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, є визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Відповідно до ст. 64 ч.ч. 1, 2 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Для визначення митної вартості товарів відповідачем використано митну декларацію, яка раніше була подана позивачем та рішення про коригування митної вартості за нею. Станом на момент прийняття рішення, яке оскаржується, попереднє рішення про коригування митної вартості перебувало у процесі судового оскарження (а.с. 100-105). Суд вважає, що за таких обставин його використання для коригування митної вартості не відповідає вимогам ст. 64 МК України. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності винесених рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні. Суд вважає необхідним визнати протиправною та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.11.2020 № UA807000/2020/002409/2 та картку відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA807290/2020/0078.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом у сумі 2102,00 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2021.

Суддя О.В. Соп`яненко