Справа № 640/23074/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року м. Київ № 640/23074/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Терези Ю.О., відповідача Лук`янчук М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл»
доГоловного управління ДПС у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» (позивач/ ТОВ «Глуско Рітейл») звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління ДПС у Київській області (відповідач/ ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 №.

Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 27.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/23074/19.

Також, в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебували справи з позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Головного управління ДПС у Київській області з аналогічним предметом позову, а саме:

- адміністративна справа №640/23070/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 05.09.2019 №;

- адміністративна справа №640/23067/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 10.09.2019 №;

- адміністративна справа №640/22669/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 05.09.2019 №;

- адміністративна справа №640/23066/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 10.09.2019 №;

- адміністративна справа №640/23069/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 05.09.2019 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року об`єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №640/23074/19, № 640/22669/19, № 640/23066/19, № 640/23067/19, № 640/23069/19, № 640/23070/19. Присвоєно об`єднаним справам загальний № 640/23074/19.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок несвоєчасного і недосконалого нормативного регулювання організаційних питань видачі ліцензій на здійснення роздрібної торгівлі пальним зі сторони, насамперед, Кабінету Міністрів України, суб`єкти господарювання були позбавлені можливості своєчасно отримати відповідну ліцензію і повністю залежали від органу ліцензування, зокрема, від завантаженості його працівників аналізом наданих суб`єктами господарювання документів та бажання/небажання посадових осіб органу ліцензування видавати чи не видавати ліцензію.

Зазначає, що позивач вжив всіх залежних від нього заходів для своєчасного отримання ліцензії і додержання вимог законодавства щодо здійснення роздрібної реалізації нафтопродуктів на підставі ліцензії. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових санкцій).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав того, що можливість подання заяви на отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, роздрібної торгівлі пальним суб`єкти господарювання отримали починаючи з 12.06.2019 (лист ДФС України від 30.05.2019 №17014/7/99-99-12-01-01-17), а суб`єкт господарювання, який подав заяву на отримання ліцензії на право торгівлі пальним не може на власне переконання посилатись на впевненість отримання ліцензії, при цьому, не отримавши такої у контролюючого органу відповідно до законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління ДФС у Київській області, на підставі наказу від 08.08.2019 №1638 здійснені фактичні перевірки АЗС, що належать ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», розташованих за адресами: Київська область, Бориспільський район, сільрада Дударківська, Північно-Східний обхід м. Києва, 13 км + 300 м, м. Буча, вул. Нове шосе, 81 та Бориспіський район, с/рада Іванківська, автодорога Київ-Харків, 48 км + 400 м (ліворуч), за результатами яких складені акти від 19.08.2019 №№446/10-36-40-00-10/24812228, 445/10-36-40-00-10/24812228 та 447/10-36-40-00-10/24812228 відповідно (далі - акти перевірок).

Перевіркою (акт від 19.08.2019 №446/10-36-40-00-10/24812228) встановлений факт здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на суму 298,08 грн. (скраплений газ) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі акта перевірки від 19.08.2019 №446/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Перевіркою (акт від 19.08.2019 №445/10-36-40-00-10/24812228) встановлені факти здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на загальну суму 500,12 грн. (бензин автомобільний А-92, код УКГЗЕД ) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону №481.

На підставі акта перевірки від 19.08.2019 №445/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Перевіркою (акт від 19.08.2019 №447/10-36-40-00-10/24812228) встановлені факти здійснення роздрібної торгівлі 02.07.2019 пальним на загальну суму 550,25 грн. (бензин автомобільний А-95) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної.

На підставі акта перевірки від 19.08.2019 №447/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Також, ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 08.08.2019 №1638 здійснені фактичні перевірки АЗС, що належать ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», розташованих за адресами: Київська область, Бориспільський район, с/рада Іванківська, автодорога Київ-Харків, 48 км + 400 м та Баришівський район, с. Бзів, Харківське шосе, 57 км, за результатами яких складені акти від 15.08.2019 №№435/10-36-40-00-10/24812228 та 433/10-36-40-00-10/24812228 відповідно (далі - акти перевірок).

Перевіркою (акт від 15.08.2019 №435/10-36-40-00-10/24812228) встановлений факт здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на суму 151,75 грн. (5 л бензину А-95) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі акта перевірки від 15.08.2019 №435/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Перевіркою (акт від 15.08.2019 №433/10-36-40-00-10/24812228) встановлені факти здійснення роздрібної торгівлі 01.07.2019 пальним на загальну суму 1863,60 грн. (68,14 л бензину А-95) без одержання (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено статтю 15 Закону №481.

На підставі акта перевірки від 15.08.2019 №433/10-36-40-00-10/24812228 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Поряд з вказаним, співробітниками ГУ ДФС у Київській області здійснена фактична перевірка АЗС, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська, 49 Б, в якому здійснює діяльність ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ», за результатами якої складено акт від 15.08.2019 №434/10-36-40-11-10/24812228 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ» здійснює роздрібну торгівлю пальним згідно діючої ліцензії, реєстраційний номер ліцензії №1900392, термін дії з 04.07.2019 по 04.07.2024. В акті перевірки вчинено запис про факт реалізації пального за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (реалізовано дизельне пальне (код УКЗЕД ) в кількості 30,00 л. по ціні 29,35 грн. за 1 л. на загальну суму 880,50 грн., згідно з фіскальним чеком від 01.07.2019 №12, який було надано до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку), чим порушено ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/ 95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

На підставі висновків акта перевірки від 15.08.2019 №434/10-36-40-11-10/24812228, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 250000 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України регламентовані Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Статтею 1 Закону №481 серед іншого визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року №2628-VІІІ внесені зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Одночасно Законом №2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону №481, за якою до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

У зв`язку із зміною правового регулювання Державна фіскальна служба України 30.05.2019 направила Головним управлінням ДФС у областях та м. Києві лист №17014/7/99-99-12-01-01-17, яким роз`яснила порядок отримання ліцензії, зокрема і на роздрібну торгівлю пальним, в якому зазначила, що ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального або рішення про відмову в їх видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії (на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем розташування місць зберігання та роздрібної торгівлі пальним), починаючи з 12.06.2019 року. При цьому головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019 року.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19.06.2019 року №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 01.07.2019 року.

Механізм застосування фінансових санкцій передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, регламентований спеціальним Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (надалі - Порядок №790).

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 790 за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно з пунктом 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, з 1 липня 2019 року набрали чинності норми Закону №481 щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним. З цієї дати роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

У разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів 250000 гривень.

Отже, законодавець при запровадженні ліцензування роздрібної торгівлі пальним дотримався принципів, встановлених Законом №222-VIII, щодо надання достатнього строку для реалізації прийнятих змін, який склав вісім місяців з дня прийняття Закону №2628-VІІІ.

Разом із тим, вищий орган виконавчої влади України з метою реалізації положень Закону № 481 в частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, лише 19 червня 2019 року постановою №545 (набрала чинності 1 липня 2019 року) пункт 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609 виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.

Про можливість подати документи для отримання ліцензії з 12 червня 2019 року суб`єкт господарювання дізнався з листа ДФС від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17, при цьому фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набранням чинності норм Закону №2628-VІІІ щодо ліцензування, в тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.

Отже, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшивши суб`єкту господарювання строк для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону №2628 щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання. Зокрема, Підприємство мало 18 днів для подання відповідної заяви, в той час як органу ліцензування Законом надано 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії.

Зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.

Частиною другою статті 6 та частиною першої статті 7 КАС України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (метою цього Закону є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи зазначені положення Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

До спірних правовідносин підлягає застосуванню рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа № 1-6/2018), яким сформовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, суд дійшов висновку, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Аналогічну позицію висловлено в постановах Верховного Суду від 4 листопада 2020 року по справі №160/10203/19, від 01 грудня 2020 року по справі №580/1550/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Суд враховує, що позивач вживав залежні від нього заходи для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме, подав документи для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним 20.06.2019 вх.№35247/10, №35248/10, №35249/10, №35250/10, №35251/10, №35252/10, №35253/10, №35254/10, №35255/10, №35256/10, №35257/10, №35258/10, №35259/10, №35260/10, №35261/10, №35262/10, №35263/10, №35264/10, №35265/10, №35266/10, №35267/10, що підтверджує відповідач у своєму листі від 18.09.2019 №1728/10-36-32-00-12.

Отже, позивач не мав умислу не отримати ліцензію на роздрібну торгівлю пальним та документи щодо отримання ліцензії до податкового органу подав завчасно. Неналежне виконання позивачем вимог податкового законодавства стосовно своєчасності отримання ліцензії станом на 01.07.2019 відбулось не з вини позивача, за відсутності умислу останнього, що виключає протиправність дій платника податків, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними рішеннями про застосування фінансових санкцій.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправними та такими, що підлягають скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Київській області від 05.09.2019р. №№ , , , від 10.09.2019р. №№, , .

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 05.09.2019р. №№ , , , від 10.09.2019р. №№, , .

3.Витрати по сплаті судового збору в сумі 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл" (вул. Солом`янська 11,Київ 110,03110, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул. Народного Ополчення,5а,Київ 151,03151, ) Головного управління Державної податкової служби у Київській області

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 15.02.2021.

Суддя С.К. Каракашьян