Справа № 161/19213/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 161/19213/20 пров. № А/857/1772/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участі представника позивача: Коваленко М.В.

представника відповідача: Михайлов Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Михайлова Гліба Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2020 (рішення ухвалене о 16:31 у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Олексюка А.В.) у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року правління Державної міграційної служби України у Волинській області звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , про продовження строку затримання.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що працівниками Управління державної міграційної служби України у Волинській області 09.12.2019 року виявлено громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , який проживає на території України з порушенням правил перебування на території України іноземних громадян, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2020 адміністративний позов задоволено частково. Продовжено строк затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України терміном до 6 ( шести) місяців, а саме до 27 травня 2021 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив адвоката Михайлов Гліб Вадимович в інтересах ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2019 року позов Управління Державної міграційної служби України у Волинській області задоволено, ухвалено видворити та затримати (зі слів) громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в адміністративному порядку з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, з метою ідентифікації та примусового видворення за межі території України на термін до 6 (шести) місяців, до 10 червня 2020 року.

Управлінням ДМС України у Волинській області 02.06.2020 року подано до Луцького міськрайонного суду Волинської області адміністративний позов про продовження строку примусового затримання громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2020 року у справі № 161/8749/20 (провадження 2-а/161/297/20) продовжено строк затримання громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в адміністративному порядку до 05 грудня 2020 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 року у справі 161/8749/20 (пров. №А/857/7289/20) апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2020 у справі № 161/8749/20 - без змін (а.с.14-16).

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до п. 11. ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно п.12. ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні

Відповідно до п. 13. ст. 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш, як на 18 місяців.

Умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну визначені ст. 8 Закону України від 05.11.2009 року №1710-VI «Про прикордонний контроль».

Відповідно до ч. 3 вказаної норми, Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі виїзду з України за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду з України.

Іноземці або особи без громадянства можуть виїхати за межі території України за наявності дійного паспортного документу.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що у відповідача відсутній паспортний документ, обов`язкова наявність якого визначена в ст. 9 «В`їзд в Україну іноземців та осіб без громадянства та строки їх перебування в Україні» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Згідно пінкту 1 розділу 6 Інструкції №353/271/150 якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

До дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Частиною 1 ст. 72 КАС України врегульовано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач з метою забезпечення ідентифікації відповідача та повернення його на батьківщину звертався із листами до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України (лист №0701.11-1916/0701.2-20 від 09.04.2020 року, лист №0701.11-2780/0701.1.2-20 від 18.06.2020 року) (а.с.20,22), до Посольства Республіки Грузія в Україні (лист № 0701.11-2316/0701.1.2-20 від 21.05.2020 року, лист №0701.11-3107/0701.1.2-20 від 08.07.2020 року, лист №0701.11-5237/0701.1.2-20 від 12.11.2020 року) (а.с. 21, 23, 26) та до Генерального Консульства Росії у Львові (лист №0701.11.-3649/0701.1.2-20 від 12.08.2020 року).

З метою документування ОСОБА_1 , свідоцтвом на повернення в країну походження 06.02.2020 року уповноваженими працівниками УДМС України у Волинській області було здійснено доставляння останнього до Посольства Грузії в Україні у місті Києві, що підтверджується повідомленням Директору Волинського ПТПІ від №0701.11-726/0701.2-20.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що станом на день звернення до суду з позовом про продовження строку затримання відповідача не надійшло належної інформації, яка б надала змогу належним чином ідентифікувати відповідача та повернути його в країну походження, що є умовою за якої неможливо забезпечити примусове видворення особи.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявні визначені ст. 289 КАС України підстави для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а тому строк затримання громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід продовжити, однак не на 6 місяців, а до 6 місяців з метою якнайшвидшого вирішення документування ОСОБА_1 та повернення його в країну походження.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Михайлова Гліба Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2020 у справі №161/19213/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 10.02.2021