Справа № 265/885/21
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/885/21
Провадження №2-а/265/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Дрьомової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/885/21 за адміністративним позовом Лівобережного районного відділу у м. Маріуполі Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

за участі представника позивача Рижова А. А.,

відповідача Прасол О. О.,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , з його затриманням та поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, посилаючись у його обґрунтування на те, що за Рішенням Лівобережного районного відділу у місті Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - Лівобережний РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області) № 3 від 23 жовтня 2019 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинен був самостійно покинути територію України до 22 листопада 2019 р. Дотепер відповідач ухилявся від примусового повернення та скривався від державних органів. Отже просив поновлює пропущений тримісячний строк, встановлений законом, для звернення до суду із таким позовом внаслідок поважності причин його пропуску. Зазначав, що 23 жовтня 2019 року співробітниками Лівобережного РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області виявлено громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , та встановлено, що він прибув до України у 2003 році через КПП «Новоазовськ» автотранспортом по паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого 9 грудня 2003 року, Мценським МРВВС Орловської області, та оселився й фактично проживав в АДРЕСА_1 , у своєї бабусі, ОСОБА_2 . Однак з території України відповідач своєчасно не виїхав та перебуває в Україні незаконно. Так загальна кількість днів терміну перебування ОСОБА_1 на території України перевищує дозволений 90-денний термін. Таким чином, починаючи з 2004 року до теперішнього часу відповідач перебуває на території Україні без реєстрації і документів, що дають право на перебування або проживання на її території, та від виїзду з України ухиляється. Законні підстави для подальшого перебування на території України відповідача відсутні. Крім того паспорт громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 № НОМЕР_1 є недійсним у зв`язку із не здійсненим обміном через досягнення ним 2 грудня 2019 року 45-річного віку. Зазначав також, що з 2015 року для громадян Російської Федерації перетин кордону з Україною здійснюється за паспортами для виїзду за кордон, якого ОСОБА_1 не має. Отже, у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України. Враховуючи тривалий час не законного перебування на території України, не виконання рішення про примусове повернення, уникнення відповідачем контактів з представниками правоохоронних органів вважав наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення. Так лише 10 лютого 2021 року було виявлено відповідача, який ухилявся від виконання рішення від 23 жовтня 2019 року. На підставі переліченого просив суд прийняти рішення про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про його затримання з метою ідентифікації й забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців, звернувши рішення до негайного виконання про примусове видворення іноземця.

Представник позивача у судовому засіданні, підтримуючи заявлені вимоги, надав поясненні аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та наполягав на задоволенні поданого адміністративного позову.

Відповідач, ОСОБА_1 , визнаючи заявлені до нього вимоги, надав пояснення по суті позовних вимог, однак просив суд не поміщувати його в пункт тимчасового перебування іноземців, оскільки має намір добровільно покинути Україну.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

На підставі ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

За ч. 1 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у ч. 1 ст. 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання.

На підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Лівобережним РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області було винесено Рішення № 3 від 23 жовтня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов`язано відповідача самостійно залишити територію України у термін до 22 листопада 2019 року.

Також 23 жовтня 2019 року відносно відповідача Лівобережним РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДО № 000108 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за яким винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МДО № 000112 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., яке ОСОБА_1 у встановленому порядку не оскаржував.

Даною постановою Лівобережного РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області від 23 жовтня 2019 року ПН МДО №000112 підтверджено факт того, що відповідач є нелегальним мігрантом відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

10 лютого 2021 року був виявлений громадянин Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не виконав рішення Лівобережного РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області про примусове повернення № 3 від 23 жовтня 2019 р., як такий, що знаходиться на території України без законних підстав.

За поясненнями відповідача від 10 лютого 2021 року вбачається, що він своєчасно не виконав рішення про примусове повернення до Російської Федерації через відсутність у нього коштів. При цьому він до консульської установи з метою отримання нового паспорту не звертався, хоча з України виїжджати не бажав, тому уникав контакту з представниками правоохоронних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

За ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

За п. 2 ч. 13 ст. 288 КАС умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

За ч. 11 ст. 289 КАС строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

На підставі ч. 2 ст. 122 КАС для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За ч. 1 ст. 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Згідно із п. 3 «Прикінцевих положень» КАС під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Враховуючи наведені у позовній заяві обставини, на підставі наведених процесуальних норм, суд вважає можливим поновити строки на подання позовної заяви про примусове видворення за межі України із затриманням та поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом розглядом справи було встановлено, що громадянин Російської Федерації, ОСОБА_1 , від самостійного виконання рішення від 23 жовтня 2019 року про примусове повернення та виїзд з території України ухиляється, не маючи підстав для законного перебування на території України, чим порушує вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Суд також встановив, що звернень відповідача до державних органів України з питання визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту не було з боку ОСОБА_1 .

При цьому суд зауважує, що по справі відсутні обмеження, встановлені ч. 1 ст. 31 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Суд крім цього встановив, що на теперішній час відповідач не має чинного документа, що ідентифікує його особу, оскільки паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 є недійсним, а паспорту громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон ОСОБА_1 не має та до Консульського відділу Посольства Росії в Україні з метою отримання паспорта він не звертався.

Відповідно до п. 9, 11 ч. 2 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, а також про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання.

З огляду на викладене вмотивування, суд дійшов вважає встановленим, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є нелегальним мігрантом, оскільки будучи іноземцем, який законно прибув в Україну, після закінчення визначеного терміну перебування втратив підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Крім того на порушення ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ОСОБА_1 не виконав у установлений строк, тобто до 22 листопада 2019 року, без поважних причин рішення від 23 жовтня 2019 року про примусове повернення до Російської Федерації, що є підставою для примусового видворення відповідач з України.

Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом примусового видворення ОСОБА_1 за межі України.

Суд при цьому зазначає, що в судовому засіданні були встановлені обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, а також що відповідач, будучи іноземцем, немає документа, що дає право на виїзд з України, що є підставами для задоволення поданого позову також в частині затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення його видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

На підставі змісту п. 3 ч. 2 ст. 271 КАС суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи може зазначити в рішенні про звернення до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 незаконно перебуває в Україні та немає документа, що дає право на виїзд з України, то з метою унеможливлення його ухилення від подальшого виконання рішення суду, що набуде чинності, суд дійшов переконання за встановленими обставинами справи, що можна звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 288,289 КАС,

У Х В А Л И В:

Строк для звернення до адміністративного суду із позовом Лівобережному районному відділу у м. Маріуполі Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Донецькій області поновити.

Позов Лівобережного районного відділу у м. Маріуполі Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з розміщенням в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 (шість) місяців.

Рішення про примусове видворення громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення на підставі ст. 288, 289 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення як до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області, так й безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі в разі його пропуску з інших поважних причин.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено та підписано 15 лютого 2021 року.

Суддя