Справа № 520/4991/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 р.Справа № 520/4991/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Тищенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., повний текст складено 05.08.20 року) по справі № 520/4991/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 20.02.2020 № 143 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 17.03.2020 № 59 о/с в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 17.03.2020 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 18.03.2020;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2020 по день фактичного поновлення на службі в Національній поліції України;

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення капітана ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 20.02.2020 № 143 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Харківській області від 17.03.2020 № 59 о/с в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 17.03.2020 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 18.03.2020.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2020 по день фактичного поновлення на службі в Головному управлінні Національної поліції України в Харківській області у розмірі 35 497 грн 74 коп.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Головне управління Національної поліції України в Харківській області (далі відповідач), не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог зазначило, що суд першої інстанції неправильно оцінив докази у справі та встановив обставини справи, внаслідок чого зробив помилковий висновок про недоведеність вчинення позивачем дисциплінарного проступку та необґрунтованість застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач залишив місце відпрацювання території, використав службовий автомобіль без дозволу керівництва, використав службові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди, що призвело до надзвичайної події за його участі та свідчить про те, що ОСОБА_1 діяв не в інтересах служби, а його дії підривали авторитет Національної поліції України.

Також зазначає, що дисциплінарною комісією було враховано особу порушника, наявність позитивної характеристики, однак вчинене діяння несумісне з проходженням служби в органах Національної поліції України, що свідчить про помилковість висновків суду щодо неспівмірності вчиненого діяння виду дисциплінарного стягнення.

Крім того, вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, а не за вчинення кримінального праовопорушення.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Позивач заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено апеляційним судом, що капітан поліції ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України, з 2016 року перебував на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

03.02.2020 начальником УКЗ ГУНП в Харківській області направлено начальнику ГУНП в Харківській області рапорт, в якому зазначено, що 01.02.2020 до УКЗ ГУНП в Харківській області надійшла інформація про те, що працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, спільно з працівниками Харківського управління НПУ під процесуальним керівництвом прокуратури Харківської області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 30.01.2020 до ЄРДР № 0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України затримано старших оперуповноважених СКП Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітанів поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які 31.01.2020 о 22.40, перебуваючи у салоні службового автомобіля "Деу Сенс", поблизу будинку, розташованого за адресою: вул. Річкова, 5, смт Пісочин Харківського району Харківської області, отримали неправомірну грошову винагороду у розмірі 1000 доларів США від громадянина ОСОБА_3 за не притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 от. 186 КК України (т. 1 зв. б. а.с. 80).

Наказом ГУ НП в Харківській області від 03.02.20 № 272 призначено службове розслідування за фактом внесення відомостей до ЄРДР № 0000068 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, що може свідчити про порушення службової дисципліни з боку поліцейських Харківського ВП ГУНП в Харківській області .

Пунктом 3 вказаного наказу ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування. (т. 1 а.с. 78-79)

Під час проведення службового розслідування уповноваженими особами, були відібрані пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , його безпосереднього керівника - начальника сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 , начальника Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , капітанів поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , капрала ОСОБА_10 , взято до уваги розстановку нарядів,журнали обліку інструктажів водіїв, журнал виїздів та повернення транспортних засобів, публікації з інтернет-мереж критичного характеру щодо викриття капітанів поліції в отриманні неправомірної вигоди.

За результатами службового розслідування, 20.02.2020 складено висновок, в якому зазначено, що, 28.01.2020 о 17.56 до Люботинського відділення поліції від оператора служби "102" надійшло повідомлення про те, що 28.01.2020 о 17.20 за адресою: АДРЕСА_1 , двоє чоловіків відкрито заволоділи мобільним телефоном, двома планшетами, велосипедом та іншими особистими речами ОСОБА_11 (ЄО Люботинського відділення поліції від 28.01.2020 № 641). На місце події негайно були направлені наряди Люботинського відділення поліції під керівництвом т.в.о. начальника сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 та начальника Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 . Цього ж дня відомості за даним фактом слідчим відділом Люботинського відділення поліції внесено до ЄРДР № 0000053 за ч. 2 ст. 186 КК України, оголошено підозру у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_12 , та судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, згідно тексту ухвал Московського районного суду м. Харкова від 03.02.20 (справа № 643/1506/20 та справа № 643/1509/20 ) 28.01.2020 близько 20.30 співробітниками Люботинського відділення поліції Харківської області затримано та доставлено до відділення поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , де запропонували написати обставини крадіжки велосипеду , що відбулась цього ж дня в смт Песочин Харківського району.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимагали неправомірну вигоду у матері ОСОБА_7 - ОСОБА_6 та повідомили, що їй необхідно надати ОСОБА_1 та ОСОБА_13 неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США, отримавши яку, останні пообіцяли не складати, не реєструвати та не направляти до слідчого підрозділу Люботинського відділення поліції матеріали щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення крадіжки з метою вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності.

31.01.2020 близько 22.40 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час зустрічі з ОСОБА_6 (матірю ОСОБА_7 ) у салоні службового автомобіля "Деу Сенс", номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні), який перебував поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , одержали від неї обумовлену неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США, після чого цього ж дня о 22.49 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було затримано співробітниками правоохоронних органів у порядку вимог ст. 208 КПК України.

В подальшому до ЄРДР за № 0000068 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно висновку службового розслідування відомості, які були підставою для проведення службового розслідування є такими, що підтвердилися; за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1 ч. 3 ст. 1, п. 4 ч. 3 ст. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 № 757, ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції", п. 1 своїх функціональних обов`язків до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. (т. 1 а.с.119-125)

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20.02.20 № 143 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області" до старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 126-127).

На підставі вищевказаного наказу 17.03.2020 Головним управлінням Національної поліції в Харківській області прийнято наказ № 59 о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби (т. 1 а.с. 47).

Не погоджуючись із наказами відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних наказів з огляду на недоведеність факту порушення позивачем службової дисципліни, правомірності застосування до позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення, а отже наявності підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Наказом МВС від 09.11.2016 за № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Пунктом 1 розділу 1 Правил № 1179 встановлено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з частиною 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: п. 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; п. 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; п. 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту, поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII за вчинення дисциплінарного проступку. Зазначений вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим.

Згідно наказу від 20.02.2020 дисциплінарний проступок, скоєний ОСОБА_1 виразився у порушенні ним вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст.18 Закону № 580-VIII в частині недотримання Присяги поліцейського та неналежного виконання своїх службових обов`язків відповідно до наказів керівництва, п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту в частині необхідності бути вірним Присязі поліцейського, п. 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту в частині безумовного виконання наказів керівництва, п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту в частині утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, п. 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757 в частині використання службового автомобіля для виконання функцій , не пов`язаних зі службовою діяльністю органів поліції, у власних цілях, ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» у частині використання своїх службових повноважень з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використовуючи при цьому службовий автомобіль у власних інтересах, п. 1 своїх функціональних обов`язків у частині персональної відповідальності за виконання поставлених перед ним завдань.

Таким чином, підставою для прийняття оскаржуваного наказу та звільнення позивача із органів Головного управління Національної поліції України слугували обставини порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у невиконанні наказів керівництва, використанні службового автомобіля для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції та використання своїх службових повноважень з метою одержання неправомірної вигоди.

Надаючи оцінку матеріалам службового розслідування та доводам відповідача колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з статтею 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.

При цьому, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Складові цього поняття тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Отже, вчинки, що дискредитують працівників поліції та органи Національної поліції, пов`язані насамперед з низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Тому під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника , що мають бути доведені у визначеному порядку.

Висновок про наявність в діях позивача вчинку, який слугував підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення був зроблений за результатами службового розслідування проведеного за фактом внесення відомостей до ЄРДР за № 0000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Колегія суддів зазначає, що ст. 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відтак, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, може бути доведена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження № 0000068, а не матеріалами службового розслідування.

Колегія суддів зауважує, що при проведенні службового розслідування, за наявності ознак кримінального правопорушення, в разі прийняття рішення про звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, обов`язково повинні бути встановлені інші порушення дисципліни, відмінні від тих, які інкримінуються в рамках кримінального провадження.

Доводи відповідача про залишення ОСОБА_1 місця відпрацювання території та використання службового автомобіля без дозволу керівництва для власних потреб, що є свідчення неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків відповідно до наказів керівництва, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом першої інстанції перевірені зазначені доводи, вислухані пояснення свідків, та надана належна оцінка наявним в справі доказам.

Судом встановлено, що службовий автомобіль "ДЕУ Сенс", номерний знак НОМЕР_1 закріплено за ОСОБА_2 , який здійснив виїзд на цьому автомобілі та протягом робочого часу керував ним, та після 17.00 год 31.01.2020 за наказом т.в.о. начальника СКП Люботинського відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 перебував разом із позивачем у м. Люботин Харківської області з метою відпрацювання інформації щодо ймовірних фактів розкладання наркотичних речовин невідомими особами, що підтверджується наказом ГУНП в Харківській області від 07.02.2019 № 221, журналами виїзду та повернення службового автомобіля.

31.01.2020 позивач отримав команду від ОСОБА_2 , відповідно до якої згідно усної вказівки ОСОБА_4 оперуповноважені Люботинського відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 направлені по відпрацюванню інформації щодо виявлення осіб, що розкладають "наркотичні закладки". Після 18:00 години за сімейними обставинами ОСОБА_9 за погодженням ОСОБА_4 поїхав, а його змінив ОСОБА_14 . Під час вказаної розмови ОСОБА_4 сказав, що оперуповноважені мають ще близько години побути на місці відпрацювання та далі можуть покинути вказане місце. Потім, близько 20:00 години ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про погані погодні умови та про можливе подальше відпрацювання вказаної інформації зранку. Надалі ОСОБА_2 , як старший групи надав всім розпорядження щодо завершення вказаного відпрацювання. Місце відпрацюванні вони покинули всі разом на його службовому автомобілі, який був закріплений за ОСОБА_14 . Потім, ОСОБА_14 висадив біля службового автомобіля, що закріплений за позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і поїхав у відділок. Потім, ОСОБА_2 подзвонив до оперативного чергового чергової частини ОСОБА_15 та повідомив про необхідність відпрацювання оперативної інформації у смт Пісочин на службовому автотранспорті.

Зазначені обставини щодо повідомлення керівництва позивача про місцезнаходження та використання службового автомобіля із дозволу відповідальних за нього осіб, підтвердили допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 .

Сторонами визнається, що всі розпорядження та накази керівництва давались в усній формі.

Крім того, свідок ОСОБА_15 в суді підтвердив, що після отримання інформації від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затримання на завданні та не можливості повернути вчасно до Люботинського відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області службовий автомобіль, він повідомив про вказані обставини начальника СКП Люботинського відділення поліції Харківського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 . Також зазначив, що рапорт про відсутність автомобіля в поза робочий час ним не складався.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, під час проведення службового розслідування пояснення у ОСОБА_15 відповідачем не брались.

Крім того, відповідачем не доведено які саме накази керівництва не були виконані позивачем, а також не спростовано висновків суду про належне виконання позивачем своїх службових обовязків.

Колегія суддів зазначає, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Тобто, завданням службового розслідування є повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх фактів та обставин, які можуть бути підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи, що позивача притягнуто до відповідальності в тому числі за залишення місця відпрацювання території та використання службового автомобіля для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції та те, що ОСОБА_15 31.01.2020 заступив на чергування у Люботинському ВП та був відповідальною особою на час виникнення подій , відповідач при проведенні службового розслідування повинен був взяти пояснення у нього як у відповідальної особи для повного, об`єктивного з`ясування всіх обставин та підстав для проведення службового розслідування.

Щодо використання ОСОБА_1 службового автомобіля у власних цілях колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом МВС України від 07.09.2017 №757 затверджений Порядок використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, вимоги якого є обов`язковими для виконання структурними підрозділами апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональними територіальними органами Національної поліції України, територіальними органами Національної поліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, їх відокремленими підрозділами, а також установами, що входять до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції).

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу І цього наказу, серед іншого, забороняється водіям використання транспортних засобів для поїздок, не пов`язаних зі службовою діяльністю. Також пунктом 2 розділу ІІІ наказу передбачено, що використання транспортних засобів для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції, всупереч їх цільовому призначенню, штатній групі (підгрупі), у власних цілях, в інтересах сторонніх юридичних і фізичних осіб, а також понад установлені норми експлуатації заборонено.

Наказом ГУНП в Сумській області від 07.02.2019 службовий автомобіль Люботинського ВП «Daewoo Sens", номерний знак НОМЕР_2 , 2003 року випуску, закріплений за старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 (а.с. 105).

Згідно з журналом виїзду та повернення службового автотранспорту Люботинського відділення поліції 31.01.2020 о 08.00 виїзд на вказаному службовому автомобілі здійснив ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 , допитаний в суді першої інстанції, зазначив, що службовий автомобіль "Деу Сенс", номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) ніколи не був закріплений за ОСОБА_1 , оскільки останній не має водійського посвідчення та не керує транспортними засобами.

Вказане свідчить про те, що зазначений автомобіль не знаходився у користуванні ОСОБА_1 31.01.2020.

Доказів того, що ОСОБА_1 використав службовий автомобіль у власних цілях для отримання неправомірної вигоди, чим порушив п. 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України та ст. 22 Закону України "Про запобігання корупції" відповідачем ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано.

Також колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному наказі про звільнення позивача та висновку службового розслідування відсутні належні мотиви та обґрунтування порушення позивачем Присяги, з огляду на обов`язковість їх зазначення, оскільки припинення служби в органах поліції за порушення присяги є крайнім заходом відповідальності, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а отже якщо підставою для припинення служби є порушення працівником поліції службової дисципліни, неможливість застосування за таке порушення до особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення, повинно бути мотивовано відповідним чином.

Суд першої інстанції правильно вказав, що в процесі розгляду справи не встановлено, а відповідачем не доведено наявності в діяннях позивача проступків які б можна було кваліфікувати, як порушення Присяги.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем при прийнятті рішення щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення протиправно не враховано позитивну характеристику позивача, відсутність стягнень та наявність заохочень, а також в процесі розгляду справи відповідачем не доведено правомірності застосування до ОСОБА_1 даного виду дисциплінарного стягнення (звільнення із займаної посади).

З наданого відповідачем послужного списку позивача вбачається, що він раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, тривалий час працює в органах внутрішніх справ. Проте відповідачем не доведено застосування до позивача найсуворішого виду покарання.

Колегія суддів зазначає, що обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, відповідачем не доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у невиконанні наказу керівника та використанні службового автомобіля для виконання функцій, не пов`язаних із службовою діяльністю органів поліції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накази від 20.02.2020 № 143 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та від 17.03.2020 № 59 о/с є протиправними та підлягають скасуванню, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення його на посаді з 18.03.2020.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваних наказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Визначені судом першої інстанції період вимушеного прогулу позивача та сума середнього заробітку за час такого прогулу апелянтами не оскаржується та не є предметом апеляційного оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року по справі № 520/4991/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 12.02.2021 року