Справа № 280/9564/20
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
08 лютого 2021 року о/об 12 год. 55 хв.Справа № 280/9564/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки при звільненні з 21.08.2017 по день фактичної виплати, а саме по 22.10.2020; 2) стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні з 21.08.2017 по 22.10.2020 включно у розмірі 290711 грн. 97 коп.

У позовній заяві зазначено наступне. Позивач проходив військову службу в у ВЧ НОМЕР_2 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 21.08.2017 за №53 позивач був звільнений з військової служби у відставку. Однак, в період проходження служби нарахування грошового забезпечення проводилося не в повному обсязі, а також не було виплачено додаткову відпустку як учаснику бонових дій та індексацію грошового забезпечення. Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2020 по справі №280/3574/20 зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 нарахувати га виплатні ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 21.08.2017. На виконання вказаного рішення 22.10.2020 позивач отримав доплату у розмірі 2753,69 грн., що підтверджується копією виписки по картковому рахунку. 05.11.2020 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_2 із заявою про нарахування та виплату середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 21.08.2017 року по день фактичної виплати 22.10.2020. Листом за №6666 від 02.12.2020 ВЧ НОМЕР_2 повідомила позивача, що на військовослужбовців не поширюється Кодекс законів про працю України, питання оплат військовослужбовців врегульовано спеціальним законом. З даним рішенням відповідача не погоджується у повному обсязі.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідач проти позову заперечував. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. На відміну від зазначеного спеціального законодавства, КЗпП України не регулює питання проходження військової служби. При цьому, положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачають такого виду відповідальності адміністрації установи, як виплату середнього заробітку за час затримки нарахування та здійснення виплат при звільненні, а також даний акт не містить відсильної норми про права військовослужбовця щодо отримання такої компенсації. Компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст.117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати, а з прийняттям судових рішень, статті 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.117 КЗпП України.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 04.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 08.02.2021.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2020 у справі №280/3574/20 (яке за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 13.10.2020) задоволено у повному обсязі позов ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 21.08.2017; зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 21.08.2017.

Листом від 02.12.2020 за №6666 на звернення ОСОБА_1 . ВЧ НОМЕР_2 повідомила про неможливість нарахування та виплатити середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 21.08.2017 по фактичний день виплати на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/3574/20.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи вище викладене та через наступне.

Згідно з ст.116 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. (…).

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як зазначено у ч.2 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №810/451/17 (провадження №11-1210апп19) зазначено: «… 67. Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення. 68. Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення. …».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №340/401/20 (адміністративне провадження №К/9901/17152/20) зазначено: «… 52. У постанові від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з роботодавця середнього заробітку обов`язковому визначенню підлягають розмір спірного середнього заробітку та час затримки розрахунку. 53. Водночас, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, неправильно застосувавши норми матеріального права, не визначив розмір середнього заробітку, не встановив час затримки розрахунку, тобто не встановив відповідних фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення та не дослідив відповідні докази. …».

Аналогічне застосування норм права здійснено й Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 23.09.2020 по справі №280/1969/20.

Суд при вирішенні даної справи враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у наведених постановах Верховного Суду, Третього апеляційного адміністративного суду.

Судом досліджено: Довідку про нараховані суми грошового забезпечення позивачу від 04.12.2020 за №2736; Платіжне доручення №3049 від 19.10.2020; Виписку за картковим рахунком клієнта за період з 22.10.2020 по 22.10.2020.

Відповідно до вказаної Довідки про нараховані суми грошового забезпечення позивачу від 04.12.2020 за №2736 середньомісячний розмір грошового забезпечення складає 7650,40 грн. (15300,80 грн. = 7650,40 грн. (грошове забезпечення за червень 2017 року) + 7650,40 грн. (грошове забезпечення за липень 2017 року); 7650,40 грн. = 15300,80 грн. : 2 (місяці)), а середньоденний розмір грошового забезпечення складає 250,83 грн. (250,83 грн. = 15300,80 : 61 день (2 місяці червень та липень 2017 року)).

За матеріалами справи, останнім днем військової служби позивача було 21.08.2017.

Таким чином, враховуючи наведене вище, час затримки розрахунку при звільненні з позивачем становить з 22.08.2017 по 22.10.2020, а сума середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 290715,20 грн. (290715,20 грн. = 7650,40 грн. х 38 місяців).

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки при звільненні з 22.08.2017 по день фактичної виплати, а саме по 22.10.2020.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки при звільненні з 22.08.2017 по 22.10.2020 включно у розмірі 290715 грн. 20 коп.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 15.02.2021.

Суддя О.О. Прасов