Справа № 620/3386/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3386/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О.О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 № 5.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що сума від здійснення операцій з постачання товарів позивачем за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, без урахування акцизного податку склала більше ніж 1 000 000,00 грн, а саме 1 197 242,10 грн. Тобто, позивачем було перевищено встановлену законодавством межу на 197 242,10 грн, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним та таким, що прийняте у відповідності до норм чинного законодавства.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 31.12.2020 р. за вх. № 51223, у якому позивач наголошує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач здійснював підприємницьку діяльність протягом періоду з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року із застосуванням загальної системи оподаткування.

ФОН ОСОБА_1 для проведення перевірки надано виписку щодо руху коштів на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому в Полікомбанку.

Відповідно до вищезазначеної банківської виписки ФОП ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок протягом періоду з 01.01.2018 по 31.12.2018 надійшли кошти за виконані роботи в сумі 1338032,10 грн.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області на підставі направлення на перевірку від 03.02.2020 № 274 та наказу від 03.02.2020 № 276 відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 та ст.82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, про що складено акт від 14.02.2018 № 202/33/ НОМЕР_2 , в якому зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 порушено п.181.1 ст.181, п.183.1, 183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 26 958,00 грн, у тому числі за серпень 2018 року в сумі 21 336,00 грн, за листопад 2018 року в сумі 502,00 грн, за грудень 2018 року в сумі 5 236,95 грн.

На підставі акта перевірки та виявленого в ньому порушення ГУ ДПС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 12.03.2020 року № 5, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 33 697,50 грн, з яких 26 958,00 грн за податковими зобов`язаннями та 6 739,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.

Відповідно до п.183.1 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Пунктом 183.2 ст.183 Податкового кодексу України визначається, що у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст.181 цього Кодексу.

Згідно п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Як встановлено п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пункт 188.1 ст.188 Податкового кодексу України визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України (у редакції, чинній у періоді перевірки) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст.183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, станом на 31.05.2018 сума від здійснення позивачем операцій з постачання товарів за період з 01.01.2018 по 31.05.2018 (включно), яку відповідач встановив за відображеним обсягом виручки у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), звітах про використання КОРО та Z-звітах РРО, складала 1 197 242,10 грн.

Загальна сума від здійснення операцій з реалізації товарів за період з 12.06.2018 по 31.12.2018 складає 134790,00 грн та є у відповідності до Податкового кодексу України базою нарахування податком на додану вартість.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач в ході проведення перевірки дійшов висновку, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців, у періоді, що перевірявся, сукупно перевищує 1 000 000 грн на 197 242,10 грн, а тому позивач повинен був надати заяву про реєстрацію платником ПДВ та надати податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період, вказавши про порушення позивачем п.181.1 ст.181, п.183.1, 183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України в результаті чого, ним було занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 26 958,00 грн, у тому числі за серпень 2018 року в сумі 21 336,00 грн, за листопад 2018 року в сумі 502,00 грн, за грудень 2018 року в сумі 5 236,95 грн.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, при розрахунку загальної суми від здійснення ОСОБА_1 операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців перевіряючим не відраховано з цієї суми податок на додану вартість, як того вимагає п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України.

Відповідачем від суми доходу, отриманого позивачем в результаті господарської діяльності, за період 01.01.2018 по 31.12.2018, не відраховано суму податку на додану вартість, що складає 20% від визначеної контролюючим органом суми (20% від 1 197 242,10 грн=239 448,42 грн). Відтак, загальна сума від здійснення позивачем операцій з постачання товарів/послуг, без врахування ПДВ становить 957 793,70 грн та не перевищує встановлену законодавством межу, перевищення якої є підставою для реєстрації платником податку, а тому у позивача відсутній такий обов`язок.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 825/1361/17.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості доводів податкового органу викладених в акті перевірки та відповідно обґрунтованості заявленого позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 11.02.2021року)