Справа № 580/4380/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4380/20 Суддя першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття розпорядження по розрахунку (перерахунку) позивачу основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області усунути порушення права на доплату пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, на розмір основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11 та прийняти відповідне розпорядження.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції за вказаний період;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції за вказаний період.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення шляхом доповнення його мотивувальної та резолютивної частини. У мотивувальній частині позивач просить зазначити, що відповідно до ст. 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права, а Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Згідно зі ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є зокрема обов`язковість судового рішення. Стаття 22 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Резолютивну частину рішення суду від 05 листопада 2020 року позивач просить викласти в такій редакції: «Визнати протиправною бездіяльність відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 07 серпня 2020 року розпорядження по розрахунку (перерахунку) її основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області усунути порушення права ОСОБА_1 на розмір основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11 на момент виникнення спірних правовідносин, прийнявши для цього відповідне розпорядження».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що права на отримання основної та додаткової пенсії у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було підтверджене постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11, яка набрала законної сили та є обов`язковою до виконання. Натомість відповідач протиправно відмовив у видачі розпорядження про перерахунок пенсії на підставі вказаного судового рішення. Позивач наполягає на тому, що спірні правовідносини виникли до внесення змін у законодавчі акти, якими право встановлювати розміри соціальних виплат громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було делеговане Кабінету Міністрів України. У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідні зміни не можуть бути застосовані під вирішення цієї справи як такі, що звужують зміст та обсяг набутого права.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначило, що постанова Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11 була виконана у повному обсязі. Відповідач наголосив на тому, що після внесення змін до законодавства, що регулює пенсійні виплати, позивач втратила право на отримання пенсії та додаткової пенсії у розмірах, що були визначені вказаним судовим рішенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок основної і додаткової пенсії лише з 01 січня до 02 серпня 2014 року, оскільки у вказаний період визначення порядку та розмірів виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не було делеговано Кабінету Міністрів України, і тільки з 03 серпня 2014 року Кабінету Міністрів України надано повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.ст. 50-54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо строку звернення до суду з адміністративним позовом суд першої інстанції зазначив, що системний аналіз ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави дійти висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. Оскільки виплата позивачу підвищення до пенсії та додаткової пенсії за період з 01 січня до 02 серпня 2014 року є наслідком протиправних дій суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час здійснюється без обмеження строку.

Підставою для відмови у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 стало те, що після 02 серпня 2014 року розміри соціальних виплат визначаються постановами Кабінету Міністрів України, а не ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення суду від 05 листопада 2020 року в частині задоволення позовних вимог відповідачем в апеляційному порядку не оскаржена.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, предметом апеляційного перегляду є рішення суду від 05 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із адміністративним позовом, ОСОБА_1 просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у неприйнятті розпорядження щодо розрахунку (перерахунку) основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11.

Перевіряючи обґрунтованість таких вимог, колегія суддів враховує, що механізм проведення перерахунку пенсії визначений у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з п. 4.7, абз. 3 п. 4.10, абз. 2 п. 4.9 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Зазначені норми права вказують на те, що рішення у формі розпорядження приймається за результатами розгляду документів, які є необхідними для призначення (перерахунку) пенсії. За підсумками розгляду таких документів заявнику направляється повідомлення і лише на його вимогу видається виписка з розпорядження.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 07 серпня 2020 року щодо здійснення розрахунку пенсії у відповідності до розмірів, встановлених постановою суду. Нових документів, які впливають на розмір пенсії, до вказаної заяви додано не було.

Про результати розгляду такої заяви позивач була повідомлена шляхом направлення листа від 20 серпня 2020 року № 4765-5069/Б-02/8-2300/20.

Отже, під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 07 серпня 2020 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не порушило вимог Порядку № 22-1.

Колегія суддів враховує, що незважаючи на заявлення вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття розпорядження про перерахунок пенсії, метою звернення до суду є захист права на отримання пенсії і додаткової пенсії в розмірі, що був визначений постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11 та складає 6 мінімальних пенсій за віком (пенсія) та 50 % від мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія).

Судом встановлено, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11 Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області було зобов`язано здійснити перерахунок ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по інвалідності з 10 листопада 2010 року відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленому у законі про Державний бюджет України на відповідний рік з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2013 року було частково задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області та змінено постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року в частині визначення періоду, за який необхідно провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 .

Вказаною постановою Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області було зобов`язано здійснити нарахування і виплату пенсії, встановивши її розмір на рівні 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії, встановивши її розмір на рівні 50 % від мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 10 листопада 2010 року по 22 липня 2011 року.

У своїй заяві від 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 підтвердила, що на виконання вказаних судових рішень їй було проведено належний перерахунок пенсії, проте у подальшому розмір пенсії безпідставно зменшено.

Отже, у межах цієї справи ОСОБА_1 захищає свої право на отримання пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком згідно зі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період, не охоплений рішеннями судів у справі № 2-а-4465/11, тобто після 22 липня 2011 року.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та інвалідом ІІІ групи.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, що була чинною станом на 22 липня 2011 року, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам IІІ групи - у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Положеннями ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Проте, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745 було змінено правові підстави та розміри соціальних виплат особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позивач з 23 липня 2011 року втратив право на виплату додаткової пенсії у розмірі, встановленому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінету Міністрів України було надано право встановлювати розмір вказаної соціальної виплати.

Відповідне повноваження Кабінетом Міністрів України було реалізоване шляхом прийняття постанови «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року № 745. Вказана постанова набула чинності 23 липня 2011 року.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 23 липня 2011 року особи, які набули статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, втратили право на виплату відповідних виплат у розмірах, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» у 2012 році норми і положення, зокрема, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Тотожні правила застосування ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були встановлені також п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік».

Кабінетом Міністрів України було винесено постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, яка набрала чинності з 01 січня 2012 року. Вказаною постановою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210). Положеннями п.п. 10, 13 Порядку № 1210 був установлений інший розмір пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ніж положеннями ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин дії відповідача щодо проведення у період з 23 липня 2011 року до 31 грудня 2013 року таких виплат у розмірах, що встановлені постановами Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 та від 23 листопада 2011 року № 1210, були правомірними.

Водночас у період з 01 січня до 02 серпня 2014 року додаткове правове регулювання відносин, пов`язаних із нарахуванням та виплатою пенсії та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими законами України - не здійснювалося.

Так, Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» на час його прийняття і до 03 серпня 2014 року не містив положень, які б делегували Кабінету Міністрів України право на визначати порядок і умови здійснення соціальних виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте відповідач, всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачував позивачу пенсію та додаткову пенсію у меншому розмірі, який встановлений Порядком № 1210.

Колегія суддів вважає дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії та додаткової пенсії протягом вказаного періоду, у розмірі, меншому ніж той, що встановлений ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були неправомірними, а висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог - законним і обґрунтованим.

Проте Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03 серпня 2014 року, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було доповнено, зокрема, пунктом 67. Згідно вказаної норми права норми і положення, серед інших, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Крім того Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набув чинності з 01 січня 2015 року ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були викладені в новій редакції.

Відповідно до ст. 51, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, що діє з 01 січня 2015 року, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відтак, з 03 серпня 2014 року відповідач правомірно продовжує виплачувати позивачу пенсію та додаткову пенсію у розмірах, що передбачені п.п. 10, 13 Порядку № 1210.

Колегія суддів наголошує на тому, що ст. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» у 2012 році, п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік», пп. 9 п. 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» не були визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Підстав для неврахування положень зазначених законів відповідачем під час нарахування і виплати пенсії та додаткової пенсії позивачу у період з 23 липня 2011 року до 31 грудня 2013 року та починаючи з 03 серпня 2014 року - судом не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду від 05 листопада 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що вона має право на отримання пенсії та додаткової пенсії у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11. ОСОБА_1 наголошує на тому, що у Конституції України закріплений принцип обов`язковості судових рішень.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних доводів, колегія суддів враховує, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2011 року у справі № 2-а-4465/11 Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області було зобов`язано здійснити перерахунок ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по інвалідності починаючи з 10 листопада 2010 року.

Натомість постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2013 року було змінено постанову суду першої інстанції та чітко визначено період, за який відповідачу необхідно провести перерахунок і виплату пенсії позивача, а саме - за період з 10 листопада 2010 року до 22 липня 2011 року.

Отже, судові рішення у справі № 2-а-4465/11 не встановлюють порядок нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 після 23 липня 2011 року.

Надаючи оцінку доводам позивача про недопустимість прийняття і застосування законів, які призводять до звуження змісту та обсягу набутого права на пенсію, колегія суддів, керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує правову позицію Верховного Суду з цього питання.

У постанові від 18 червня 2020 року у справі № 381/4973/16-а Верховний Суд зазначив, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому є чинними та обов`язковими для виконання.

За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 619/2262/17, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Оскільки пенсія є періодичним платежем, виплата якої за загальним правилом не обмежена у часі, тому у разі встановлення права на певний її розмір, вона виплачується у цьому розмірі до того часу, поки не відбудуться зміни у законодавстві.

З огляду на вказані особливості регулювання правовідносин, пов`язаних з виплатою пенсії, колегія суддів приходить до висновку про те, що зміна розміру відповідних виплат не є порушенням принципу верховенства права.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку