Справа № 357/9738/20
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9738/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним адміністративним позовом мотивуючи тим, що 07.08.2020 року на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №18 205065, у зв`язку з тим, що 06.08.2020 року о 23 год. 51 хв у магазині «Червоне та біленьке» позивачка здійснила продаж вина об`ємом 1 літр, чим порушила рішення Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 року №3003-60-КЛ «Про встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) на території міста Біла Церква», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП. В подальшому постановою №409 по справі про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн. Позивачка не погоджується із вказаною постановою у зв`язку з тим, що вона не відповідає положенням ч.ч. 1,2 ст. 283 КУпАП, не було враховано ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 1.5. Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, а також ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 90, ч. 2 ст. 156, ст. 251 КУпАП., крім того, оскаржувана постанова винесена без її участі. Посилаючись на вказані обставини, просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01 лютого 2021 року відповідачем направлено відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимоги в повному обсязі, мотивуючи, що 03.09.2020 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесено постанову № 409 про накладення адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених ч.2 ст. 156 КУпАП. Під час винесення вищевказаної постанови, адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області було досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 р. серія АПР18 № 205065, фіскальні чеки, пояснення гр. ОСОБА_2 . Згідно протоколу від 07.08.2020 р. ОСОБА_1 06.08.2020 р. о 23 год. 51 хв. перебуваючи на посаді продавця в магазині « Червоне та біленька » в м.Біла Церква по вул. Турчанінова, 5 , здійснила продаж алкогольного напою, а саме вино "Tiziano" у заборонений рішенням Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 р. № 3003-60-VII час, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП. Звертають увагу суду на те, що продаж алкогольних напоїв у заборонений рішенням Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 р. № 3003-60-VII час дозволяється лише суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів. Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевикладене, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесла постанову від 03.09.2020 р. № 409 про накладення адміністративного стягнення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, що складений у встановленому законом порядку на те уповноваженою особою. Тому, відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 44, 46, 47, 162, 175, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, не визнає та просить відмовити в його задоволенні повністю.

Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивачка просила поновити їй пропущений строк оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення, оскільки, остання не юристом та не володіє знаннями в галузі права та змушена була звернутись до відповідних фахівців для підготовки адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду із вказаним адміністративним позовом є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ТОВ «ТД Український продукт» на посаді продавця-консультанта з 07.08.2020 року по 26.08.2020 року, про що в матеріалах справи свідчить копія трудової книжки останньої серії НОМЕР_1 .

03 вересня 2020 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесено постанову № 409 про накладення адміністративного стягнення, згідно якої визнано ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн.

У вищевказаній постанові зазначено, що 06.08.2020 р. о 23 год. 51 хв. в приміщенні магазину « Червоне та біленька » за адресою: м. Біла Церква, вулиця Турчанінова, 5 ОСОБА_1 здійснила продаж 1 л. вартістю вина вартістю 95 грн. у заборонений рішенням Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 р. № 3003-60-VII час.

Встановлено, що під час винесення вищевказаної постанови, адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області було досліджено протоколи про адміністративні правопорушення від 07.08.2020 р. серія АПР18 № 205065, фіскальні чеки, пояснення гр. ОСОБА_2 , копії яких були додані відповідачем до відзиву.

Згідно протоколу від 07.08.2020 р. серія АПР18 № 205065 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП гр. ОСОБА_1 06.08.2020 р. о 23 год. 51 хв. перебуваючи на посаді продавця в магазині « Червоне та біленька » в м. Біла Церква по вул. Турчанінова 5 , здійснила продаж алкогольного напою, а саме а саме вино "Tiziano" у заборонений рішенням Білоцерківської міської ради від 29.11.2018 р. № 3003-60-VII час, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.156 КУпАП.

У зв`язку з цим, відповідач визнав позивачку винною у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення і наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вважає, що її безпідставно було притягнуто до відповідальності, оскільки мала право здійснювати продаж алкогольних напоїв в нічний час, оскільки наявні усі дозволи та ліцензії на це.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

У той же час, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 р. серія АПР18 № 205065 був складений в присутності позивачки та вручений їй під розписку, про що мається підписи останньої.

Відповідно до приписів ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначений протокол, який наявний в матеріалах справи відповідає вищевказаним положенням КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09 березня 1988 року № 5540-ХІ, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскаржуваною постановою № 409 від 03 вересня 2020 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за продаж алкогольними напоями у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Так, Білоцерківської міської ради Київської області від 29 листопада 2018 року за № 3003 -60-VII «Про встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства ) на території міста Біла Церква, заборонено продаж пива ( крім безалкогольного ), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових на території міста Біла Церва суб`єктами господарювання ( крім закладів ресторанного господарства ) у період з 22.00 години вечора до 10:00 години ранку щоденно, враховуючи вихідні та святкові дні (п. 1 зазначеного рішення ).

В позовній заяві позивач підтвердила те, що вона була обізнана про таке рішення міської ради та підтвердила, що дійсно нею було здійснено продаж алкогольних напоїв у зазначених в оскаржуваній постанові датах та у заборонений період часу.

Крім того, зазначене підтверджується та не спростовується наданими до відзиву відповідачем доказами, а саме: фіскальним чеком, поясненнями гр. ОСОБА_2 .

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, визначений ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Статтею 73 цього Кодексу зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 75 КАС України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального, права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, безпідставними, а тому рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути залишено без змін, а позовна заява без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача не підлягають до задоволення, не підлягає і стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати понесені позивачем при звернені до суду.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 7-12, 17-20, 22, 25, 72-77, 78, 79, 90, 94, 126, 139, 159-161, 205, 242, 257-259, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 9, 10, 245, 247, 252, 254, 256, 268, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель