Справа № 160/11272/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Серпіковій А.Ю.
представника позивача Єрмолаєвої Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати:
- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 №270011/1-5353-0461 форми "Ф" прийняте Головним управління ДФС у Дніпропетровській області;
- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 № 270012/1-5353-0461 форми "Ф" прийняте Головним управління ДФС у Дніпропетровській області;
- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 №270013/1-5353-0461форми "Ф" прийняте Головним управління ДФС у Дніпропетровській області;
Ухвалою суду від 21.09.2020 року прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
05.11.2020 року позивач надала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала доводи, викладені в позовній заяві.
10.11.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
Ухвалою суду від 11.01.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
21.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.02.2021 року.
02.02.2021 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких викладено позицію, аналогічну зазначеній у відзиві.
02.02.2021 року у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до Свідоцтва про право власності від 07.11.2002 року ОСОБА_1 належить частина будівлі гаражу літ. М-1: приміщення №№4,5 загальною площею 207,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.3.2 Договору).
Пункт 3.3 Договору - розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.
Пункт 3.4 Договору - сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору.
Термін дії договору визначений у п.2.1 цього Договору: «Земельна ділянка передається до 25.04.2018 р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується.».
Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.3.2 Договору).
Пункт 3.3 Договору - розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.
Пункт 3.4 Договору - сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору.
Термін дії договору визначений у п.2.1 цього Договору: «Земельна ділянка передається до 25.04.2018 р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується.».
Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі земельного податку за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.3.2 Договору).
Пункт 3.3 Договору - розмір земельного податку переглядається у разі законодавчої зміни ставок земельного податку.
Пункт 3.4 Договору - сума орендної плати індексується у разі збільшення ставок земельного податку за умови виплати її у повному обсязі до закінчення терміну дії договору.
Термін дії договору визначений у п.2.1 цього Договору: «Земельна ділянка передається до 25.04.2018 р. Після закінчення терміну договору його дія скінчується.».
В матеріалах справи містяться докази подання податкових декларацій з плати за землю позивачем та докази щодо сплати нею орендної плати за користування земельними ділянками відповідно до укладених договорів оренди земельних ділянок:
Позивач, вважаючи прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, звернулась до суду із цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з пунктами 288.2., 288.3., 288.4. статті 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Частиною 2 статті 16 цього ж Закону встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону.
Статтею 181 Цивільного кодексу України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Момент виникнення прав на земельну ділянку визначений статтею 125 Земельного кодексу України, відповідно якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нарахування сплата орендної плати за земельну ділянку здійснюється на підставі договору оренду та право оренди земельної ділянки виникає з моменту його державної реєстрації.
Враховуючи, що договори оренди позивача з Дніпропетровською міською радою припинили дію із закінченням строку, на який були укладені - 25.04.2018 року та договорами не було передбачено їх автоматичної пролонгації, враховуючи відсутність факту укладання позивачем договорів оренди земельних ділянок після 25.04.2018 року та їх реєстрації у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що підстави для нарахування позивачу саме орендної плати за період з травня 2018 року по грудень 2019 року - відсутні.
Пунктом 288.5. статті 288 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку:
- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Нормами пункту 286.1. статті 286 ПК України також передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, та на центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва покладено обов`язок щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подавати інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Визначення поняття нормативної грошової оцінки земельної ділянки наведено у статті 1 Закону України "Про оцінку земель", відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
За змістом частин 1, 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відтак, розмір земельного податку встановлюється виключно на підставі нормативної грошової оцінки землі, яка повинна бути затверджена органом місцевого самоврядування, а розмір такої оцінки зазначається у витязі з технічної документації, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
У спірній ситуації контролюючим органом визначено розмір грошового зобов`язання позивачу з орендної плати за землю на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.05.2019 року №18-4-0.38-766/107-19.
Відповідачем не надано доказів, що розмір нормативної грошової оцінки землі, яку ГУ ДФС у Дніпропетровській області використано при визначенні грошового зобов`язання позивача визначено відповідно до вимог законодавства, а також, що дані про нормативну грошову оцінку землі підтверджується належним чином оформленим витягом з технічної документації.
Таким чином, відповідачем не доведено правильності визначення розміру податкового зобов`язання позивача через не підтвердження такого розміру витягом з технічної документації про розмір нормативної грошової оцінки землі.
Аналогічна правова позиція з питання визначення контролюючим органом податкового зобов`язання з земельного податку за відсутності належним чином оформленого витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі №805/1426/16-а, від 12.06.2018 року у справі № 826/1329/16.
Крім того, суд зазначає, що земельні ділянки, за які контролюючим органом визначено позивачу податкові зобов`язання з орендної плати станом на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, не сформовані як об`єкт цивільних прав, що виключає можливість обчислення розміру орендної плати за землю.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачу податкових зобов`язань з орендної плати за земельні ділянки в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях та безпідставність їх винесення.
Крім того, судом враховано, що позивачем за час дії договорів оренди земельних ділянок щорічно (2016-2018 роки) подавались податкові декларації та проводилась оплата орендної плати; станом на 07.03.2019 року у ОСОБА_1 була відсутня заборгованості перед бюджетом із сплати податків, зборів.
Таким чином, відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, внаслідок чого вони підлягають скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 6464,53 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми "Ф":
- від 26.04.2019 року №270011/1-5353-0461; №270012/1-5353-0461; №270013/1-5353-0461;
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 6 464 (шість тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 53 копійки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 15.02.2021 року.

Суддя М.В. Бондар