Справа № 600/2307/20-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2307/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2020 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (відповідач) з такими позовними вимогами:

скасувати відмову Новоселицької міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , яка розташована за адресою по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Новоселицьку міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.08.2020 року він звернувся до сесії Новоселицької міської ради із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,083 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на території Новоселицької міської ради у АДРЕСА_1 , бажане місце розташування зображене на викопіюванні, яке було додано до клопотання. У клопотанні позивач зазначив орієнтовний розмір земельної ділянки та цільове призначення та додав графічний матеріал із зазначенням місця розташування земельної ділянки.

Листом від 29.09.2020 року №1150 позивачу повідомлено, що його клопотання було розглянуто на засіданні постійної комісії з земельних відносин, комунального майна, природних ресурсів та екології та з питань регламенту, законності, депутатської діяльності, етики, гласності, свободи совісті та зв`язку із засобами масової інформації, та за результатами розгляду було вирішено зняти клопотання з порядку денного.

На думку позивача постійні комісії мають право розглядати питання що виносяться на сесію, проте не приймають остаточного рішення, а лише надають висновки та рекомендації сесії ради.

Зважаючи на те, що Новоселицька міська рада не розглянула клопотання на сесії ради та не приймала жодного рішення по суті його заяви, то позивач вважає, що правильним та ефективним способом захисту його прав буде зобов`язання Новоселицької міської ради розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Порядок розгляду питань, що вносяться на розгляд сесії міської ради регулюються ч. 13 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 23 Регламенту Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади VII скликання, затвердженого рішенням №2/1 II сесії VII скликання Новоселицької міської ради від 12 лютого 2018 року, п. 2 Положення "Про постійні комісії Новоселицької міської ради об`єднаної територіальної громади VII скликання" затвердженого рішенням №1/51 І сесії VIІ скликання" Новоселицької міської ради від 11 січня 2018 року.

Керуючись вищенаведеним, відповідач вважає, що підстав для внесення клопотання на розгляд сесії Новоселицької міської ради немає.

Ухвалою суду від 13.11.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини справи у справі та відповідні їм правовідносини.

20.08.2020 року позивачем подано на сесію Новоселицької міської ради клопотання в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в місті Новоселиця Чернівецької області. До заяви були додані викопіювання із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 4-6).

У відповідь на клопотання позивача від 20.08.2020 року, Виконавчий комітет Новоселицької міської ради листом від 29.09.2020 року №1150 повідомив позивача, що його заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розглянута на засіданні постійних комісій з земельних відносин, комунального майна, природних ресурсів та екології, та з питань регламенту, законності, депутатської діяльності, етики, гласності, свободи совісті та зв`язку із засобами масової інформації. Членами комісій було запропоновано зняти питання з порядку денного у зв`язку з тим, що відповідно до планово-картографічних матеріалів зазначена земельна ділянка відноситься до земель загального користування сквер. Повідомлено позивачу, що до генерального плану міста Новоселиця, щодо цієї земельної ділянки, не передбачаються (а.с. 7).

Не погоджуючись з такою відмовою Новоселицької міської ради Новоселицької об`єднаної територіальної громади у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зважаючи на те, що Новоселицька міська рада не розглянула його клопотання на сесії ради і не приймала жодного рішення по суті його заяви, позивач звернувся до суду з даним позовом

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно частини першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч. 6-11 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5, 6, 10 ст. 47 Закону №280/97-ВР постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Постійні комісії попередньо розглядають кандидатури осіб, які пропонуються для обрання, затвердження, призначення або погодження відповідною радою, готують висновки з цих питань.

Постійні комісії за дорученням ради, голови, відповідно заступника голови районної у місті, районної ради чи першого заступника, заступника голови обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради або за власною ініціативою вивчають діяльність підзвітних і підконтрольних раді та виконавчому комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради органів, а також з питань, віднесених до відання ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ та організацій, їх філіалів і відділень незалежно від форм власності та їх посадових осіб, подають за результатами перевірки рекомендації на розгляд їх керівників, а в необхідних випадках - на розгляд ради або виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради; здійснюють контроль за виконанням рішень ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З вищевикладеного випливає, що постійні комісії уповноважені на розгляд питань, що виносять на сесію, проте не приймають остаточних рішення, а лише надають висновки та рекомендації для сесії відповідної ради.

Отже висновки та рекомендації постійних комісій, в тому числі по земельним питанням, не є остаточним рішенням про розгляд клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та безпосередньо не порушують права позивача у сфері земельних відносин, а тому такі висновки чи рекомендації постійних комісій не можуть бути предметом оскарження в судовому порядку.

В свою чергу, передаючи клопотання позивача, про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на розгляд постійних комісій з земельних відносин, комунального майна, природних ресурсів та екології, та з питань регламенту, законності, депутатської діяльності, етики, гласності, свободи совісті та зв`язку із засобами масової інформації, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до Земельного Кодексу України та ст. 26 Закону №280/97-ВР вирішення питань регулювання земельних відносин, в тому числі розгляд клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглядається та вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

При цьому, як зазначалось вище, згідно ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що Новоселицька міська рада при надходженні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність, протягом місяця повинна була розглянути його та пленарному засіданні ради прийняти рішення про надання такого дозволу або про відмову у його наданні.

Як слідує з матеріалів справи, 20.08.2020 року позивачем подано на сесію Новоселицької міської ради клопотання в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в місті Новоселиця Чернівецької області. До заяви були додані викопіювання із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

У відповідь на клопотання позивача від 20.08.2020 року, Виконавчий комітет Новоселицької міської ради листом від 29.09.2020 року №1150 повідомив позивача, що його заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розглянута на засіданні постійних комісій з земельних відносин, комунального майна, природних ресурсів та екології, та з питань регламенту, законності, депутатської діяльності, етики, гласності, свободи совісті та зв`язку із засобами масової інформації. Членами комісій було запропоновано зняти питання з порядку денного у зв`язку з тим, що відповідно до планово-картографічних матеріалів зазначена земельна ділянка відноситься до земель загального користування сквер.

Суд звертає увагу на те, що негативні висновки та рекомендації комісії по заяві позивача про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не рішенням відповідної ради, яке прийнято на пленарному засіданні та не є підставою для зняти цього питання з порядку денного сесії.

Судом встановлено, що Новоселицька міська рада рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні на пленарному засіданні ради у відповідності до ст. 26 Закону №280/97-ВР з 20.08.2020 року по даний час не приймалося, тобто порушено встановлений ЗК України місячний строк для розгляду вищевказаних заяв (клопотань).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не розглянуто своєчасно та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, клопотання позивача від 20.08.2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, чим порушено його законні права та інтереси.

На підставі наведеного, суд вважає, що дії Новоселицької міської ради Чернівецької області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 20.08.2020 року у відповідності до вимог ЗК України, є протиправними.

В свою чергу, беручи до уваги те, що Новоселицька міська рада рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні на пленарному засіданні ради у відповідності до ЗК України та ст. 26 Закону №280/97-ВР з 20.08.2020 року по даний час не приймалося, то обраний позивачем такий спосіб захисту порушених прав, як скасування відмови Новоселицької міської ради (лист від 29.09.2020 року №1150) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , яка розташована за адресою по АДРЕСА_1 , є передчасним та такими, що задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що належним способом захисту порушених прав в межах спірних правовідносин є визнання протиправними дії Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 20.08.2020 року у відповідності до вимог Земельного Кодексу України.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, суд зазначає наступне.

Згідно підпунктів 2, 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 8 Конституції України, закріплено що в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24 березня 1988 року (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні:

- будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію;

- фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав;

- закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади.

Крім того, згідно з пунктом 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Застосовуючи механізм ефективного захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, враховуючи зміст позовних вимог та приписи статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача, може бути зобов`язання відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням вимог та положень ухваленого судового рішення.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 8 ст. 139 КАС України у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 841,00 грн згідно квитанції №52552425 від 09.11.2020 року.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, то судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 20.08.2020 року у відповідності до вимог Земельного Кодексу України.

3. Зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецького району Чернівецької області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,083 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з урахуванням вимог та положень ухваленого судового рішення.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області судові витрати - судовий збір в сумі 841 (вісімсот сорок одна) грн 00 коп., сплачений відповідно до квитанції №52552425 від 09.11.2020 року.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Відповідач - Новоселицька міська рада Чернівецького району Чернівецької області (, вул. Чкалова, 3, м. Новоселиця, Чернівецька область, 60300).

Суддя В.О. Григораш