Справа № 500/2499/20
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2499/20

08 лютого 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача Притули О.Б.,

представника відповідача Чайківської М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.09.2018 року №6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 520176,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, з видами економічної діяльності: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основні види діяльності на момент перевірки) та ще 18 не основних видів діяльності в різних галузях.

На підставі наказу від 22.08.2018 р. № 1631 та плану-графіка проведення планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 року, відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., за наслідками якої складено акт № 2171/19-00-13-06/ НОМЕР_1 від 25.09.2018 року. Перевіркою виявлено порушення пп. г) 198.5 п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки за висновками податкового органу, ФО-підприємцем занижено податкове зобов`язання по податку на додану вартість за період - грудень 2017р. на суму 346 784 грн. З огляду на що, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 р. № , яким донараховано ОСОБА_1 грошове зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 346 784,00 грн та штрафними санкціями в сумі 173 392, 00 грн.

Позивач не погоджується з такими донарахуваннями, мотивуючи їх безпідставність тим, що в грудні 2017 року ФОП ОСОБА_1 придбав у ТОВ "Арія Моторс" автомобіль Х5 series Fl5 BMW Х5 Mineral White Vin НОМЕР_3 - 1 шт. загальною вартістю 2 080 702 грн, в т. ч. ПДВ. 346 783,66 грн для використання в своїй господарській діяльності.

Позивач зазначає, що власник (фізична особа) має законне право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім винятків, встановлених законом, а тому ОСОБА_1 , який є фізичною особою-підприємцем, придбавав автомобіль, в тому числі для підприємницьких цілей. А тому, твердження податкового органу про те, що придбаний транспортний засіб не використовувався у господарській діяльності, не відповідає дійсності, позаяк при перевірці контролюючому органу було надано первинні документи, що підтверджують факт використання транспортного засобу у господарській діяльності, відповідачем - жодних порушень щодо їх оформлення чи відсутності не встановлено. На думку позивача, наведене свідчить про правомірність включення ФОП ОСОБА_1 вказаних сум ПДВ до податкового кредиту і відповідно висновки акту перевірки в цій частині є необґрунтовані.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року адміністративну справу № 500/2499/20 передано для розгляду судді Тернопільського окружного адміністративного суду - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі.

05.10.2020 року, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач не погоджується із позовними вимогами у повному обсязі, зазначає що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки при проведенні документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , контролюючим органом виявлено порушення в частині заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 346784 гривень.

Відповідач вказує, що таке заниження податкового зобов`язання виникло внаслідок не нарахування позивачем податкових зобов`язань за правилами статті 198 Податкового кодексу України, зокрема пункт 198.5, яка встановлює обов`язок платнику податку нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

При перевірці, позивачем не підтверджено будь-яке використання придбаного транспортного засобу у його господарській діяльності, оскільки право приватної власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі - суб`єкту господарювання, що в свою чергу не дає можливості вважати майно (основні фонди - транспортний засіб), яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними фондами суб`єкта господарювання - фізичної особи. З огляду на що в позивача виникав визначений Податковим кодексом України, обов`язок нарахувати самостійно ПДВ по господарській операції, що не є його господарською діяльністю.

Однак, позивач податкові зобов`язання з податку на додану вартість по господарській операції з придбання у ТОВ "Арія Мотор" автомобіля Х5 series Fl5 BMW Х5 Mineral White Vin НОМЕР_3 загальною вартістю 2 080 702 грн (в т. ч. ПДВ - 346 783,66 грн), не нарахував, чим занизив суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у грудні 2017 року на суму 346783,66 гривень, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 р. № , яким збільшено суму грошового зобов`язання та донараховано ОСОБА_1 грошове зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 346 784,00 грн та штрафними санкціями в сумі 173 392, 00 грн - є правомірним (арк. справи 73-75).

Розпорядженням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.01.2020 № 26 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" призначено повторний автоматизований розподіл справи № 500/2499/20, у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді ОСОБА_2

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2020 адміністративна справа № 500/2499/20 передана для розгляду судді Тернопільського окружного адміністративного суду - Мірінович Уляні Анатоліївні.

Ухвалою від 05.01.2021 року головуючою суддею Мірнович У.А. прийнято до свого провадження адміністративну справу № 500/2499/20 та призначено справу до судового розгляду на 27.01.2021 року.

У судовому засіданні 27.01.2021 року представником позивача подано додаткові докази (арк. справи 100-144), проти долучення яких відповідач не заперечила та просила суд надати час для ознайомлення з ними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2017 по 31.12.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 25.09.2018р. №2171/19-00-33-06/ НОМЕР_1 (арк. справи 15-37), за висновками якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог підпункту «г)» пункту 198.5 та пункту 196.6 статті 198 ПК України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на сум 346784 гривні за грудень 2017 року.

На підставі акту перевірки від 25.09.2018р. №2171/19-00-33-06/ НОМЕР_1 відповідачем винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення №6 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 520176 гривень, з яких - 346784 гривень - основного платежу, та 173392 гривні - штрафних (фінансових санкцій) (арк. справи 14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як передбачено підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивача - фізичну особу-підприємця - ОСОБА_1 , внесено до Плану-графіку проведення планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік, який розміщено на офіційному сайті ДФС ( http://sfs.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/plani-ta-zviti-roboti/326656.html) із зазначенням місяця початку перевірки - вересень.

У пункті 1.4. акта планової виїзної документальної перевірки позивача вказано, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як платник ПДВ станом на 01.05.2005 року, з присвоєнням ІПН платника податку на додану вартість - НОМЕР_1.

При перевірці повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року відповідачем встановлено їх заниження всього на суму 346784 грн. за період - «грудень 2017р.».

Податковим кодексом України у підпункті 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 дано визначення поняттю «основних засобів» та передбачено, що основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 20000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 20000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Як слідує з матеріалів справи, в охоплений перевіркою період, позивач здійснив купівлю товарно-матеріальних цінностей, а саме: позивач придбав у ТОВ "Арія Моторс" автомобіля Х5 series Fl5 BMW Х5 Mineral White Vin НОМЕР_3 загальною вартістю 2 080 702 грн (в т. ч. ПДВ - 346 783,66 грн) згідно податкових накладних: №400 від 20.12.2017р. - на загальну суму 1280702 грн., в т.ч. ПДВ 213450,30 грн.; №528 від 27.12.2017р. - на загальну суму 500000 грн., в т.ч. ПДВ 83333,33 грн.; №583 від 28.12.2017р. - на загальну суму 300000 грн., в т.ч. ПДВ 50000,00 грн.

Розрахунки за придбання здійснювались у безготівковій формі. Сума податку на додану вартість згідно вище вказаних податкових накладних включена позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ в декларації за грудень 2017 року в сумі 346783,66 грн.

Відповідач в акті документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 зазначив, що до перевірки надано реєстраційне посвідчення серії НОМЕР_2 на придбаний у грудні 2017 року транспортний засіб - автомобіль Х5 series F15 BMW Х5 Mineral White VIN НОМЕР_3 , в якому зазначено, що власником даного автомобіля є громадянин ОСОБА_1 .

В той же час податковий орган зазначає, що відповідно до статті 325 Цивільного кодексу України, право приватної власності на майно належить фізичній особі, а не фізичній особі - суб`єкту господарювання, що в свою чергу не дає можливості вважати майно (основні фонди), яке перебуває у приватній власності фізичної особи, основними фондами суб`єкта господарювання - фізичної особи.

Отже, на думку відповідача, фізична особа-підприємець, не будучи фактично суб`єктом права власності на таке майно, за умови включення до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній з придбання транспортного засобу - зобов`язана нарахувати податкові зобов`язання по операції, що не є господарською діяльністю платника податку.

Однак, суд критично оцінює такі мотиви відповідача виходячи із наступного.

Статтею 2 Господарського кодексу України встановлено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, право власності на майно повинно реєструватись за фізичною особою, а не за фізичною особою - підприємцем.

Частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 128 ГК України встановлено, що громадянин - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, на яке відповідно до Закону може бути звернено стягнення.

Таким чином, до податкового зобов`язання фізичних осіб - суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість, можливе включення сум податку на додану вартість, нарахованих у зв`язку з придбанням/реалізацією транспортних засобів, за умови дотримання приписів ПК України щодо його формування за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат і відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Загальний порядок визначення об`єкта оподаткування з податку на додану вартість як для юридичних осіб, так і для фізичних осіб, зареєстрованих платниками ПДВ, регламентується статтею 185 ПК України.

При цьому, особливих умов для визначення об`єкта оподаткування для фізичних осіб - суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку, Кодексом не передбачено. Чинне законодавство не передбачає виокремлення майна, яке використовується підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, із загальної маси належного цьому громадянинові майна.

Разом з цим, включення до податкового кредиту сум податку, нарахованих у зв`язку з придбанням транспортних засобів, можливе за умови використання таких транспортних засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності та наявності належним чином документального оформлення та підтвердження відповідних витрат та відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Відповідно до пункту 6 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг.

При цьому, абзацом третім пункту 6 прямо зазначено, що транспортні засоби, що належать фізичним особам - підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Водночас, неможливість державної реєстрації транспортних засобів за фізичними особами - підприємцями не позбавляє права таких осіб на визначення податкового кредиту з податку на додану вартість по операціях з придбання транспортних засобів, якщо були дотримані умови його визначення, встановлені Податковим кодексом України.

Таким чином, оскільки позивач є власником транспортного засобу та використовує його у власній господарській діяльності, він має право на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплаченого при його придбанні.

Відповідно до приписів пункту 198.1 та пункту 198.3 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Норми статті 198 Податкового кодексу України, зокрема пункт 198.5, встановлюють обов`язок платнику податку нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Водночас, абзац шостий пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачає, що у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, обов`язок доведення використання платником податків товарів/послуг, необоротних активів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу) та, як наслідок, виникнення обов`язку у платника податків нарахувати «компенсаційні» зобов`язання з податку на додану вартість на підставі п.198.5 - лежить на податковому органі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбавав автомобіль BMW Х5, згідно договору купівлі-продажу №4/3231025 від 29.01.2018 (арк. справи 58-67).

Пунктом 4.5 даного Договору передбачено, що всі платежі покупця повинні здійснюватися у безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів на вказаний у Договорі банківський рахунок.

Так, згідно з довідкою АТ «УКРСИББАНК» № 137-548/833 від 16.07.2020р. (арк. справи 68), рахунок № НОМЕР_4 , з якого здійснювалися платежі на погашення кредиту та платежі за автомобіль Х5 series Fl5 BMW Х5 Mineral White VIN НОМЕР_3 згідно з Договором купівлі-продажу №17132 від 18.12.2017 р. відкрито на ОСОБА_1 як на фізичну особу-підприємця.

Суду також надано накладну № від 2401.2018 року (арк. справи 39) про реалізацію автомобілів зі змісту якої слідує, що автомобіль Х5 series Fl5 BMW Х5 Mineral White VIN НОМЕР_3 в кількості 1 штука реалізовано ОСОБА_1 , та в реквізитах покупця зазначено, окрім іншого, ІПН позивача за НОМЕР_1, який йому присвоєно як ФОП-у при реєстрації платником податку на додану вартість, про що вказано в першому розділі акта перевірки.

Окрім цього, відповідач не заперечив того факту, що позивач здійснює господарську діяльність за наступними видами економічної діяльності: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основні види діяльності на момент перевірки) та ще за 18 не основними видами діяльності в різних галузях (арк. 4 акту перевірки).

Інформація про обсяг господарських операцій за даними видами діяльності, кількість працівників, наявність зареєстрованих на праві власності за позивачем нежитлових приміщень, які знаходяться за різними адресами як в м. Тернополі та Тернопільському районі, так і в інших населених пунктах України (м. Івано-Франківськ, с. Поляниця Івано- Франківської області) та які ним теж використовуються з метою ведення господарської діяльності, теж відображені в акті перевірки.

Суд приймає до уваги доводи представника позивача про те, що для організації своєї господарської діяльності по території України та за її межі, ФОП ОСОБА_1 використовувався в тому числі і вищевказаний придбаний автомобіль, підтвердженням чого є додатково надані позивачем копії подорожніх листів службового легкового автомобіля (арк. справи 100-143).

Надаючи оцінку поданим сторонами у справі доказам, в сукупності з встановленими обставинами у справі, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами використання позивачем товарів/послуг, необоротних активів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку та, як наслідок, виникнення обов`язку у позивача нарахувати "компенсаційні" зобов`язання з податку на додану вартість на підставі п.198.5 Податкового Кодексу України.

Отже, відповідачем не доведено належних підстав для винесення податкового повідомлення - рішення від 27.09.2018 року №6 форми «Р», у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з огляду на задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 в повному обсязі, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 5201,76 грн, сплачений згідно з меморіальним ордером №67 (арк. справи 8).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 27.09.2018 року №6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 520176,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 5201 (п`ять тисяч двісті одна) гривня 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.