Справа № 160/17009/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

15 лютого 2021 рокуСправа № 160/17009/20
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., перевіривши матеріали адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Дніпро, 49089), Кабінету Міністрів України (вул. М. Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008) та Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі відповідач 1), Кабінету Міністрів України (далі відповідач 2) та Міністерства юстиції України (далі відповідач 3).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року адміністративну справу №160/17009/20 передано голові Дніпропетровського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо передачі справи за підсудністю, оскільки відповідачем по справі у тому числі є Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Розпорядженням Голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року №7 вирішено надіслати адміністративну справу №160/17009/20 до Третього апеляційного адміністративного суду, як суду вищої інстанції, для визначення підсудності.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.12.2020 справа передана за підсудністю до Запорізького окружного адміністративного суду.

08.02.2021 справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та автоматизованою системою документообігу суду була розподілена судді Киселю Р.В.

Ухвалою судді від 09.02.2021 задоволено самовідвід судді Киселя Романа Валерійовича в адміністративній справі №160/17009/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Дніпро, 49089), Кабінету Міністрів України (вул. М. Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008) та Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001) про встановлення наявності чи відсутності компетенції суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви були розподілені судді Лазаренку М.С.

Відповідно п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративного позову, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що на переконання позивача, у зв`язку з незабезпеченням державними органами влади гарантії права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду задля захисту порушеного права, на підставі статті 8 Конституції України, без жодних обмежень чи умов та гарантії права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, на підставі ст.55 Конституції України, за адміністративним позовом по справі №160/7440/19, йому завдано матеріальну та моральну шкоду, яку просить стягнути відповідно до норм ч. 6 ст.1176 та ст.1173 Цивільного кодексу України.

Позовна заява позивача не містить позовних вимог, заявлених в межах норм адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року в справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на приписи частини 5 статті 21 КАС України, відповідно до яких, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

За таких обставин, оскільки подана заява не містить вимог про вирішення публічно-правового спору, який виник між ОСОБА_1 та відповідачами, то відповідно позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди (матеріальної та моральної) можуть розглядатись виключно в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.8, 9 ч.1 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися місцевим судом за правилами цивільного судочинства, при цьому, наявність у даному спорі відповідачів, які є суб`єктами владних повноважень, жодним чином не впливає на підсудність даної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 21, 170, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/17009/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Дніпро, 49089), Кабінету Міністрів України (вул. М. Грушевського, буд. 12/2, м. Київ, 01008) та Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу його право на звернення із позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати на адресу позивача разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання.

Суддя М.С. Лазаренко