Справа № 640/19714/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Київ № 640/19714/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить скасувати постанову від 02 березня 2017 року у виконавчому провадженні №49536845.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваною постановою від 02 березня 2017 року з позивача стягнуто виконавчий збір у розмірі 10% від суми, що належала до стягнення, а не 10% від фактично стягнутої суми. Вказане, на думку позивача, є порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копія ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2020 року направлена на адресу відповідача поштовим відправленням та отримана представником останнього 16 вересня 2020 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від відповідача відзив на позов та/або клопотання на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва не надходили.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві перерубувало виконавче провадження №49536845 з примусового виконання виконавчого листа №759/3713/14-у, виданого 27 листопада 2015 року Святошинським районним судом міста Києва, яким визначено, що у погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року №001-2902/756-0286 у сумі 694644,87 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України складає 6 189 007 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 157,90 кв.м. шляхом продажу з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну відповідно до оцінки спеціаліста.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві 02 березня 2017 року прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 618 900,70 грн.

Незгода позивача із постановою про стягнення виконавчого збору зумовила звернення до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до частин 1-2 статті 27 Закону №1404-VІІІ, у редакції, яка була чинна станом на час прийняття оскаржуваної постанови, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено акт про реалізацію предмета іпотеки №49536845, яким зафіксовано, що за результатом других прилюдних торгів іпотекодержатель Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» скористався правом придбати предмет іпотеки, а саме: ј квартири АДРЕСА_1 за початковою ціною, а саме: 709 000,0 грн шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна в порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку», про що 31 січня 2017 року повідомив Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві заявою представника від 27 січня 2017 року. Електронні (публічні) торги відбулись з дотримання вимог Закону України «Про іпотеку». Даний акт є підставою для подальшого оформлення Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» права власності на придбане майно.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 02 березня 2017 року закінчено виконавче провадження №49536845.

Відповідно до положень Закону № 1404-VІІІ у редакції, що діяла станом на час прийняття оскаржуваної постанови, слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Натомість, як зазначено вище, оскаржуваною постановою від 02 березня 2017 року з позивача (боржника) стягнуто виконавчий збір у розмірі 618 900,70 грн., що становить 10% суми, що підлягала стягненню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено наявність підстав скасування оскаржуваної постанови, в той час, як відповідачем покладений на нього обов`язок доказування не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, отже відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 02 березня 2017 року ВП №49536845 «Про стягнення виконавчого збору».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко