Справа № 460/8433/20
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2021 року м. Рівне №460/8433/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М. Недашківської, за участю: секретаря судового засідання Т.А. Самкової; представника позивача - адвоката Ю.М. Кобенка; представника відповідача - І.Л. Довгалюк; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо опису майна в податкову заставу згідно з актом опису майна від 12.10.2020 №100; зобов`язати відповідача звільнити з податкової застави майно позивача, що включено до акту опису майна від 12.10.2020 №100, та виключити таку податкову заставу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом подання заяв про припинення обтяжень.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що податковим керуючим Олендер І.М. відповідно до наказу від 15.09.2020 №1352 та на підставі Рішення №33 здійснено опис майна Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське», про що складений Акт №100 від 12.10.2020, відповідно до якого проведено опис майна: майбутній врожай кукурудзи, який буде зібрано у 2020 році на площах земельних ділянок, розташованих на території Шубківської сільської ради, що належать ПрАТ СГПП «Шубківське», згідно кадастрових номерів на загальній площі 1327,00 га. Позивач вказує, що дії контролюючого органу щодо опису майна є протиправними, оскільки: відповідачем не проведено оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відсутність такої оцінки виключає можливість проведення опису майна, балансову вартість якого не визначено; на момент здійснення опису майна у позивача був відсутній податковий борг, тобто узгоджені грошові зобов`язання: сума податкового боргу у розмірі 759715,83 грн. є неузгодженою та не підлягає стягненню до набрання законної сили рішенням у справі №460/1726/19, провадження у справі №460/5334/20 про стягнення з позивача податкового боргу зупинене до набрання законної сили рішенням у справі №460/1726/19. Тобто, позивач вказує, що правових підстав для опису майна у податкову заставу не існувало, оскільки не існувало самого податкового боргу. Просив задовольнити позов повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що у даному випадку оцінка майна не проводилася та не могла проводитися, оскільки опис майна у податкову заставу здійснено не щодо майна, яке належить позивачу (тобто, яке існує), а щодо майна, яке позивач набуде у майбутньому - «майбутній врожай кукурудзи, який буде зібрано у 2020 році на площах земельних ділянок, розташованих на території Шубківської сільської ради, що належать ПрАТ СГПП «Шубківське», згідно кадастрових номерів на загальній площі 1327,00 га»; про дане свідчить конструкція норми статті 89 ПК України, яка визначає, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Також відповідач вказує, що позивач вводить суд в оману, зазначаючи, що податкового боргу на момент опису майна у податкову заставу не було. Вказує, що неузгодженим було лише податкове повідомлення-рішення від 12.08.2019 № в частині суми у розмірі 1628,96 грн. (у зв`язку із неузгодженням податкового повідомлення-рішення від 22.02.2020 №, на яке нарахована пеня у розмірі 1628,96 грн. податковим повідомленням-рішенням від 12.08.2019 №), а не уся сума у розмірі 759815,83 грн., як зазначає позивач. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 15.12.2020.

Ухвалою суду від 15.12.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 15.12.2020), у підготовчому засіданні оголошено перерву до 06.01.2021.

Ухвалою суду від 06.01.2021 заяву Головного управління ДПС у Рівненській області про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 06.01.2021 у відповідача витребувано додаткові докази.

Ухвалою суду від 06.01.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 06.01.2021) заяву відповідача про закриття провадження у справі - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 06.01.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 06.01.2021), у підготовчому засіданні оголошено перерву до 15.01.2021.

Ухвалою суду від 15.01.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання від 15.01.2021), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04.02.2021.

У судове засідання 04.02.2021 прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов повністю.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 04.02.2021.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Начальником Рівненського управління Головного управління ДПС у Рівненській області прийняте Рішення про опис майна у податкову заставу №33 від 19.05.2020 (далі - Рішення №33), яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків - Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» (а.с. 69).

Податковим керуючим Олендер І.М. відповідно до наказу від 15.09.2020 №1352 (а.с. 65) та на підставі Рішення №33 здійснено опис майна, про що складений Акт №100 від 12.10.2020 (далі - Акт опису майна №100) (а.с. 5), відповідно до якого проведено опис майна: майбутній врожай кукурудзи, який буде зібрано у 2020 році на площах земельних ділянок, розташованих на території Шубківської сільської ради, що належать ПрАТ СГПП «Шубківське», згідно кадастрових номерів на загальній площі 1327,00 га: посіви кукурудзи земельної ділянки кадастровий номер :06:020:0042 - 335,4847 га; посіви кукурудзи земельної ділянки кадастровий номер :06:026:0047 - 177,4763 га; посіви кукурудзи земельної ділянки кадастровий номер :06:027:0001 - 66,45516 га; посіви кукурудзи земельної ділянки кадастровий номер :08:037:0026 - 746,2891 га; посіви кукурудзи земельної ділянки кадастровий номер :09:008:0034 - 1,3049 га.

Позивач вказує, що контролюючим органом порушено норми чинного законодавства при оформленні Акта опису майна №100, оскільки правових підстав для опису майна у податкову заставу не існувало.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України), податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави;

За правилами пункту 88.1. статті 88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 88.2. статті 88 ПК України, право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктом 89.1. статті 89 ПК України визначено, що право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

За правилами пункту 89.2. статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 89.3. статті 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до пункту 89.5. статті 89 ПК України, у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.

У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно.

У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом.

За правилами пункту 9 Розділу I Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку застосування податкової застави контролюючими органами» №586 від 16.06.2017 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 р. за №859/30727) (далі - Порядок №586), право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою, ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу II Порядку №586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3). Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.

За правилами пунктів 5, 6 Розділу II Порядку №586, до акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. У разі якщо балансову вартість такого майна не визначено, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Позивач на обґрунтування позову зазначає, що дії контролюючого органу щодо опису майна є протиправними, оскільки відповідачем не проведено оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відсутність такої оцінки виключає можливість проведення опису майна, балансову вартість якого не визначено.

З даного приводу суд зазначає, що у даному випадку опис майна здійснений без проведення оцінки правомірно, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» №2658-III від 12.07.2001 (далі - Закон України №2658-III), оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У цьому Законі:

майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності;

майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Статтею 7 Закону України №2658-III визначені випадки, у яких проводиться оцінка майна, відповідно до якої оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: створення підприємств (господарських товариств) на базі державного майна або майна, що є у комунальній власності; реорганізації, банкрутства, ліквідації державних, комунальних підприємств та підприємств (господарських товариств) з державною часткою майна (часткою комунального майна); виділення або визначення частки майна у спільному майні, в якому є державна частка (частка комунального майна); визначення вартості внесків учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення) учасника або засновника із складу такого товариства; приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законодавством, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду; переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку; оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою; визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; в інших випадках за рішенням суду або у зв`язку з необхідністю захисту суспільних інтересів.

Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, внесення державними науковими (науково-дослідними, науково-технологічними, науково-технічними, науково-практичними) установами та державними університетами, академіями, інститутами майнових прав інтелектуальної власності як внеску до статутного капіталу господарських товариств, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

У даному випадку оцінка майна не проводилася та не могла проводитися, оскільки опис майна у податкову заставу здійснено не щодо майна, яке належить позивачу (тобто, яке існує), а щодо майна, яке позивач набуде у майбутньому - «майбутній врожай кукурудзи, який буде зібрано у 2020 році на площах земельних ділянок, розташованих на території Шубківської сільської ради, що належать ПрАТ СГПП «Шубківське», згідно кадастрових номерів на загальній площі 1327,00 га».

Про дане свідчить також конструкція норми статті 89 ПК України, яка визначає, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Застосуванню підлягає саме норма пункту 89.5 статті 89 ПК України, відповідно до якої, у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Тобто, оцінка майна відповідно до Закону України №2658-III проводиться виключно у випадку опису майна у податкову заставу, яке вже наявне у платника податків у власності (господарському віданні або оперативному управлінні), натомість, якщо опис майна проводиться на майно, яке буде набуте платником податків у майбутньому - така оцінка не проводиться та не може проводитися.

Позивач на обґрунтування своєї правової позиції посилається на висновки Верховного суду, викладені у постанові від 03.12.2019 у справі №826/3182/15, як на підставу для обов`язкового проведення оцінки майна, яке включається до Акта опису.

Проте, такі висновки Верховного Суду не можуть застосовуватися у спірних відносинах, оскільки обставини у справі №826/3182/15 не є тотожними: в межах даної справи надавалася правова оцінка діям контролюючого органу щодо непроведення оцінки майна (автомобілів та кіоску), яке належало платнику податків на праві власності на момент складання Акта опису.

Відтак, вказані вище доводи позивача є безпідставними та відхиляються судом.

Позивач також зазначає, що дії контролюючого органу щодо складання Акта опису №100 є протиправними, оскільки на момент складання такого Акта у платника податків не було податкового боргу: сума податкового боргу у розмірі 759715,83 грн. є неузгодженою та не підлягає стягненню до набрання законної сили рішенням у справі №460/1726/19; провадження у справі №460/5334/20 про стягнення з позивача податкового боргу зупинене до набрання законної сили рішенням у справі №460/1726/19. Тобто, позивач вказує, що правових підстав для опису майна у податкову заставу не існувало, оскільки не існувало самого податкового боргу.

Щодо наявності чи відсутності у позивача податкового боргу на момент складання Акта опису №100, судом встановлено наступне.

Предметом позову в межах адміністративної справи №460/5334/20 є стягнення з Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» суми податкового боргу у розмірі 759715,83 грн.

Предметом позову в межах адміністративної справи №460/1726/19 є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених відносно платника податків - Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське»: від 25.10.2017 № (форма «Н»), прийняте на підставі акту перевірки №214/17-00-50-01-724910 від 20.10.2017; від 22.02.2018 № (форма «Ш»), прийняте на підставі акту перевірки №342/17-00-50-01-724910 від 12.02.2018; від 22.02.2018 № (форма «Ш»), прийняте на підставі акту перевірки №342/17-00-50-01-724910 від 12.02.2018.

Ухвалою суду від 29.10.2020 провадження у справі №460/5334/20 зупинене до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №460/1726/19.

Зупиняючи провадження у справі №460/5334/20 суд в ухвалі зазначив: «Предметом розгляду в даній справі є стягнення податкового боргу, який виник на підставі податкової декларації від 20.02.2019, податкових повідомлень-рішень від 12.08.2019 №, від 20.08.2019 №, від 21.08.2019 №, від 10.01.2020 №, від 27.02.2020 №, від 17.03.2020 №. Судом встановлено, що у провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №460/1726/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, предметом розгляду якої є, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 22.02.2018 №».

Тобто, неузгодженим було лише податкове повідомлення-рішення від 12.08.2019 № в частині суми у розмірі 1628,96 грн. (у зв`язку із неузгодженням податкового повідомлення-рішення від 22.02.2020 №, на яке нарахована пеня у розмірі 1628,96 грн. податковим повідомленням-рішенням від 12.08.2019 №), а не уся сума у розмірі 759815,83 грн., як зазначає позивач.

Головним управлінням ДПС у Рівненській області надано суду: розрахунок виникнення податкової заборгованості по нарахованих (донарахованих) сумах згідно карток особових рахунків ПАТ «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» (а.с. 33); копія податкового повідомлення-рішення № від 12.08.2019 (а.с. 35); копія акта камеральної перевірки №4704/17-00-50-12-14/00724910 від 26.07.2019 (а.с. 36); розрахунок фінансових (штрафних) санкцій за порушення податкового законодавства (а.с. 37); копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019 року у справі №460/1726/19 (а.с. 38); копію постанови Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі №460/1726/19 (а.с. 43).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що станом на дату складання Акта опису майна №100 від 12.10.2020 у ПАТ «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» була наявна узгоджена сума податкового боргу 759715,83 грн.

Окрім того, станом на дату складання Акта опису майна №100 від 12.10.2020 у платника податку була самостійно узгоджена сума боргу, що не заперечується позивачем: код платежу 18010500 - 122197,62 грн., код платежу 14010100 - 1461,16 грн., код платежу - 101154,43 грн.

Таким чином, доводи позивача про неузгодженість податкових зобов`язань та відсутність податкового боргу станом на день складання Акта опису №100 є безпідставними.

На обґрунтування позовних вимог позивач також вказує, що платник податків був відсутній при складенні Акта опису майна №100, а тому чинним законодавством передбачений обов`язок складання такого акта у присутності не менше двох понятих.

Як зазначалося вище, відповідно до пункту 89.3. статті 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Судом встановлено, що Акт опису майна №100 складений контролюючим органом у відповідності до вимог статті 89 ПК України та Порядку №586, оскільки останній містить інформацію про двох понятих, які були присутні при його складанні, що вбачається зі змісту самого Акта опису майна №100.

Під час розгляду справи по суті, представник позивача вказав на протиправність дій відповідача щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень запису щодо опису предмета обтяження: все нерухоме майно. Вказав на те, що вид предмета обтяження «все нерухоме майно» не відповідає виду обтяження «податкова застава».

Суд відхиляє такі доводи позивача та вказує, що відповідно до пункту 1 Розділу IV «Державна реєстрація податкової застави» Порядку №586, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Пунктом 2 Розділу IV «Державна реєстрація податкової застави» Порядку №586 встановлено, що така реєстрація здійснюється:

щодо рухомого майна - відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 липня 2004 року за № 942/9541 (із змінами);

щодо нерухомого майна - відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та наказу Міністерства юстиції України від 21 листопада 2016 року № 3276/5 «Про затвердження Вимог до оформлення заяв та рішень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 21 листопада 2016 року за № 1504/29634.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України №1952-IV визначено, що заявник - це: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки; орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку; приватний партнер (концесіонер) - у разі проведення державної реєстрації права державної або комунальної власності на нерухоме майно, речові права на яке виникли в результаті створення, та/або будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та технічного переоснащення), та/або управління (користування, експлуатація, технічне обслуговування) за договором, укладеним в рамках здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі концесійним договором; державний партнер (концесієдавець) або за його дорученням державне або комунальне підприємство, установа, організація чи господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) яких належить державі, Автономній Республіці Крим, територіальній громаді або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належить державі, - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття права державної або комунальної власності на земельну ділянку, необхідну для здійснення державно-приватного партнерства (реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії), для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на таку земельну ділянку.

Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України №1952-IV).

Відповідно до статті 9 Закону України №1952-IV, до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами статті 11 Закону України №1952-IV, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Так, в матеріалах справи міститься Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 19.10.2020 (а.с. 7), де зазначено: державний реєстратор - Салійчук Ілона Михайлівна; підстава для державної реєстрації - акт опису майна №100 від 12.10.2020; підстава внесення - рішення про державну реєстрацію від 19.10.2020; вид обтяження - податкова застава; можливість відчуження - за погодженням з обтяжувачем; обтяжувач - Головне управління ДПС у Рівненській області; боржник - Приватне акціонерне товариство «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське»; опис предмета обтяження - все нерухоме майно.

Вказане вище діє підстави для висновку, що Головне управління ДПС у Рівненській області у процесі реєстрації обтяження є лише заявником, який звернувся до державного реєстратора з відповідним документом - Актом опису майна №100; натомість, рішення про реєстрацію приймає виключно державний реєстратор на підставі поданих заявником документів, та вносить до реєстру відомості про «Опис предмета обтяження».

Тобто, податковий орган не вносить до реєстру відомостей в розділ «Опис предмета обтяження», що свідчить про необґрунтованість посилань позивача на протиправність дій щодо внесення запису до розділу «Опис предмета обтяження» - «все нерухоме майно».

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність дій щодо опису майна у податкову заставу на підставі Акта №100 у порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення у повному обсязі, зокрема, і щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача звільнити з податкової застави майно позивача.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» (35325, Рівненська область, Рівненський район, село Шубків, вулиця Незалежності, 17; ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (33022, місто Рівне, вулиця Відінська, 12; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 лютого 2021 року.

Суддя К.М. Недашківська