Справа № 300/2196/20
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2021 р. справа № 300/2196/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.08.2020,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2020 року адвокат Гавриленко В.Г. в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.08.2020.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки господарської одиниці магазину позивача «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідачем незаконно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 25055,00 грн., оскільки позивачем ведеться у встановленому законодавством порядку, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, і здійснюється продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Представник позивача вказав, що на момент перевірки Книга обліку доходів і витрат була не заповненою за 15 днів серпня 2020 року, у зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні та проведенням їй операції, проте у позивача були наявні всі документи, що підтверджують походження товару (накладні, видаткові накладні), які були надані контролюючому органу під час проведення перевірки продавцем, а всі товари, що реалізувалися були внесені до РРО, що відображено у звіті наданому податковому органу. Одночасно звернув увагу на судову практику, відповідно до якої невнесення до Книги обліку доходів і витрат відомостей щодо обліку товару не є обставиною про реалізацію платником податку не облікованого товару, а положення статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не передбачають відповідальності платника податку за неведення або неналежне ведення Книги обліку доходів і витрат. Зазначив, що за неведення вказаної Книги настає адміністративна відповідальність згідно статті 164 КУпАП. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву (а.с.23-25). Представником відповідача зазначено, що за результатами перевірки господарської одиниці магазину позивача «ІНФОРМАЦІЯ_1» було встановлено порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме, не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат. Вказав, що відповідно до норм статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Таким чином, на переконання відповідача, наявність вказаних порушень свідчить про правомірність прийнятого контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що підставою для оприбуткування (обліку) товару є первинні документи, а саме накладні, видаткові накладні, на підставі яких і підтверджується облік товарних запасів, що відповідає висновкам Верховного Суду. Вказав, що акт перевірки, як документ, що фіксує наявність податкового правопорушення, взагалі не містить відомостей про те, які саме товари не обліковані, яких надлишок, які необліковані товари реалізовані, та на яку суму кожного товару відбувся продаж. Також контролюючим органом не зазначено на підставі яких даних зроблено висновок про невідображення товарних запасів в розмірі 12 527 грн.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Під час здійсненні перевірки посадовими особами відповідача встановлено ряд порушень, серед яких зокрема, порушення вимог пунктів 1, 2, 12 та 13 статті 3 Закону №265/95-ВР, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, Наказу №481, а саме: виявлено порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку, а саме : не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат. Вартість товару отриманих до реалізації становить 12 527 грн.

Також вказаною перевіркою встановлено порушення порядку проведення розрахунків: проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, невидача розрахункового документа встановленого зразка, невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

21.07.2020 року контролюючому органу були надані письмові пояснення до акту перевірки, відповідно до яких позивач не погодилась з виявленим порушення та вказала на фізичну неможливість заповнення Книги доходів і витрат, оскільки з 16 червня по 22 червня 2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Калуській ЦРЛ, де позивачу було проведено операцію, а з 01 липня по 20 липня 2020 року знаходилась на стаціонарному лікуванні КМП «Районна лікарня Калуської районної ради», стан післяопераційний. На підтвердження вказаних обставин нею надано заповнену Книгу обліку доходів і витрат, виписку з історії хвороби №3731 та довідку КМП «Районна лікарня Калуської районної ради» від 20.07.2020 року №12.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт про результати фактичної перевірки від 17.07.2020 року за №090123, на підставі якого податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 25055,00 грн.

Предмет адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульований положеннями Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР (надалі по тексту також - Закон №265/95-ВР), Податковим кодексом України (надалі по тексту також - ПК України), наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (надалі по тексту також - Порядок №481).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За змістом пункту 15.1 статті 15 коментованого Кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Обов`язки платника податків встановлено статтею 16 Податкового кодексу України.

Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до вказаної правової норми Податкового кодексу України, наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно пункту 1 Порядку №481, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про відсутність обов`язку ведення обліку товарних запасів тільки у фізичних осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовуються фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Проте, судом встановлено, що штрафну санкцію, яка визначена оскаржуваним податковим повідомленням рішенням, відповідач наклав на позивача не за порушення ведення Книги обліку доходів і витрат, що фактично встановлена під час перевірки, а за порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку.

Так суд зазначає, що не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат не можна ототожнювати з порушенням порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку.

Відповідно до акту перевірки, при перевірці господарської одиниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить позивачу, податковим органом виявлено не облікований товар на загальну суму 12 257 гривень, проте будь-яких даних чи доказів на підставі яких визначено суму необлікованого товару контролюючим органом в акті перевірки не зазначено. Також не надано і представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Суд зазначає, що положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чітко не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказує на обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до статті 9 якого (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запасів до облікових бухгалтерських реєстрів та підтвердження права власності на них.

Судом оглянуті наявні у матеріалах справи накладні, видаткові накладні надані позивачем та його представником, які свідчать про проведення обліку позивачем товарних запасів за місцем їх реалізації і спростовують покликання податкового органу про не облікований товар на загальну суму 12 257 гривень (а.с. 32-43).

Представник відповідача у відзиві на позовну не заперечував щодо наявності в позивача документів обліку товару (накладних, видаткових накладних) під час проведення перевірки.

Окрім цього суд наголошує, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV покладено на уповноважену особу.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95 ВР.

При цьому, не заповнення Книги обліку доходів та витрат та/або невнесення до цієї книги відомостей щодо обліку товару не є обставиною, що свідчить про реалізацію платником податку не облікованого товару.

Аналогічна позиція наведена Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 30.10.2019 року у справі №300/954/19.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки продавцем магазину було надано контролюючому органу Книги обліку доходів та витрат, накладні та видаткові накладні на товар і роздрукований звіт з РРО. Вказані обставини не заперечуються представником відповідача.

Також згідно наданих пояснень, позивач зазначила, що фізично не могла заповнити Книгу обліку доходів і витрат, оскільки перебувала на стаціонарному лікуванні після проведеної операції, проте всі накладні, що підтверджують походження та облік товару були надані продавцем магазину під час проведення перевірки.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи виписки з історії хвороби ОСОБА_1 №3731 та довідки КМП «Районна лікарня Калуської районної ради» від 20.07.2020 року №12 позивач з 16 червня по 22 червня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Калуській ЦРЛ, де їй було проведено операцію, а з 01 липня по 20 липня 2020 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні КМП «Районна лікарня Калуської районної ради» стан післяопераційний.

Більше того суд звертає увагу, що відповідальність за неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку передбачено статтею 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що взагалі виключає можливість притягнення до відповідальності за статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за таке правопорушення.

Окрім цього відповідачем долучено до матеріалів адміністративної справи копію заповненої Книги обліку доходів і витрат, з якої вбачається, що на момент перевірки така Книга не була заповнена тільки з 01.07.2020 року по 17.07.2020 року, та підтверджується підписами інспекторів.

Щодо визначення відповідачем суми необлікованого товару в розмірі 12 257 грн., слід зазначити, що контролюючим органом під час проведення перевірки не зазначено залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізація) запасів за визначений період, що взагалі виключає можливість вирахування нестачі (залишків) товару.

Також представником відповідача не подано суду жодних доказів, а акт фактичної перевірки, не містить відомостей про те, які саме товари не обліковані, яких надлишок чи які необліковані товари реалізовані та на яку суму.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином у матеріалах справи відсутні дані, на підставі яких зроблено висновок про не відображення товарних запасів саме в розмірі 12 527 грн.

Враховуючи викладене висновки контролюючого органу про порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме невідповідність обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат, та притягнення позивача до відповідальності за статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є незаконним, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 25 054 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Також оскаржуваним рішенням позивача притягнуто до відповідальності згідно пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Судом встановлено, що під час проведеної перевірки податковим органом також встановлено порушення порядку проведення розрахунків, а саме: проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, невидача розрахункового документа встановленого зразка, невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

Пунктами 1, 2 та 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», чинними на момент вчинення правопорушення, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, у розмірі 1 гривня, за правопорушення вчинене вперше.

Проте зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив слідує, що позивачем та її представником не заперечується вказані порушення та жодних доводів та аргументів щодо скасування у вказаній частині оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 05.08.2020 року, не наведено.

Таким чином враховуючи встановлені порушення, відповідальність за які передбачено пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2020 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 1 гривня прийнято правомірно.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому адміністративний позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 вказаної статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 840,77 грн., сплачений згідно платіжного доручення АТ «Приватбанк» №0.0..1 від 26.08.2020 року.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області № від 05.08.2020 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в розмірі 25 054 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят чотири ) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 77 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач: Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області, , вулиця Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.