Справа № 620/3627/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3627/18 Головуючий у І інстанції - Соломко І.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.01.2018 у розмірі 74% грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення як такі, що порушують права на мирне володіння майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року задоволено заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 12.10.2020 № 22480/20.

Змінено спосіб виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2020 у справі № 620/3627/18/20 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 перераховану пенсію за період з 01.01.2018 по 11.02.2019 в сумі 3909,78 грн. та за період з 12.02.2019 по 28.02.2019 (з дати набрання рішенням законної сили) в сумі 252,72 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зазначено, що Відповідачем добровільно виконано вищезазначене рішення в межах наданих законодавством повноважень відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018, та проведено розрахунок суми виплати відповідно до рішення суду, прийнято на облік суму до виплати, що підтверджується витягом з реєстру.

Відповідач вказує, що Порядок № 649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, і такий порядок не є наслідком істотного ускладнення виконання судового рішення або неможливість його виконання. Водночас, встановлення способу виконання рішення суду з огляду на скасування положень Порядку № 649 є неприпустимим, оскільки на момент виконання рішення суду він був чинним.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" в силу їх скасування судом та набрання рішення суду законної сили 22 липня 2020 року, не можуть застосовуватися за результатами встановлення способу виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2019.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд першої інстанції вірно встановив, що 20 лютого 2020 року на виконання рішення суду у справі № 620/3627/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області проведено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , сума якої визначена в розмірі 4162,25 грн., яка складається із 3909,78 грн і 252,72 грн, проте виплата вказаних коштів не проведена.

Даний факт підтверджено відповідним розрахунком (а.с.106) та інформацією, викладеною в листі ГУ ПФУ у Чернігівській області від 08.07.2020 № 2800-04010-8/21734.

Відтак, Відповідачем вказане рішення суду належно виконано не було, що не спростовано останнім під час апеляційного розгляду справи.

Частинами першою, третьою статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Так, під зміною способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ст.ст. 5, 245 КАС України визначено способи захисту порушеного права особи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі № 281/1820/14-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для колегії суддів при розгляді даної справи.

Зобов`язання Відповідача вчинити певні дії і стягнення з Відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів Позивача, які обираються Позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що Заявник просить змінити не спосіб і порядок виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду у даній справі, яким визнано протиправними дії Відповідача щодо відмови Позивачу у перерахунку його пенсії та зобов`язано здійснити такий перерахунок і виплату, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, звернуто до примусового виконання і частково виконано Відповідачем.

В іншій частині повідомлено що така буде виплачена відповідно до Порядку № 649.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п. 20 та п. 29 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Кабінетом Міністрів України 22.08.2018 прийнято Постанову № 649 про "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду; встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

В п. 1 Порядку № 649 вказано, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно із п. 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п. 5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 6 Порядку № 649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Таким чином, Відповідач при виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

При цьому, колегія суддів враховує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості по перерахованій пенсії Позивачу, а лише вказує на те, що така виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури в порядку черговості, а саме, відповідно до Порядку № 649.

Колегія суддів зазначає, що такі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту у цій справі, що суперечить цільовому призначенню даного процесуального інституту та наведеним вище правовим висновкам Верховного Суду.

Водночас, беручи до уваги також регламентовану статтею 14 КАС України обов`язковість судових рішень, відсутні підстави вважати, що застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області при виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року положень постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 є обставиною, що унеможливлює виконання судового рішення у встановлений судом спосіб та порядок.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для зміни порядку і способу виконання рішення суду у цій справі, тобто, оскаржувану ухвалу прийнято із помилковим застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а відтак, остання підлягає скасуванню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо зміни способу і порядку виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року про встановлення способу та порядку виконання рішення суду - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у справі № 620/3627/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 12.02.2021 року.