Справа № 265/2306/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року справа № 265/2306/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року (повний текст складено 15 жовтня 2019 року в м. Маріуполь Донецької області) у справі № 265/2306/19 (суддя в 1 інстанції - Вайновський А.М.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначала, що постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27.03.2019 року № 529 про, нібито, порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП її притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень. Вказане рішення винесено на підставі протоколу № 235505 від 31.01.2019 року, складеного Лівобережним відділенням поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП (продаж тютюнових виробів неповнолітньому). Вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою з наступних підстав. Сам протокол № 235505 від 31.01.2019 року лише фіксує обставини скоєння правопорушення і є однім з джерел доказів при прийнятті рішення про винуватість чи невинуватість особи в скоєнні адміністративного правопорушення. Протокол не встановлює вини особи в скоєнні порушення і не є підставою для сплати штрафу. Рішення щодо питання винуватості особи приймає уповноважений на те орган, в даному випадку - адміністративна комісія. Викладення обставин, що прийняті посадовими особами органів Національної поліції базується лише на суб`єктивній оцінці протиправного діяння співробітником правоохоронного відомства, яке фактично зафіксовано у протоколі, що само по собі унеможливлює об`єктивність у вивченні всіх обставин справи для прийняття відповідного неупередженого рішення з урахуванням усіх обставин справи та особи правопорушника. Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити, що у разі виявлення порушень суб`єктами господарювання, обов`язком відповідного органу є встановлення таких порушень та фіксація їх в протоколі на підставі належних доказів. Належним доказом факту продажу товару суб`єктом господарювання є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек). Як вбачається з матеріалів справи, єдиним доказом вказаного порушення є лише сам протокол. Інших доказів, а саме касового чеку, показань свідків тощо, які би підтверджували факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі, в матеріалах справи немає. Протокол про адміністративне правопорушення не несе ніякого правового навантаження, окрім фіксування обставин скоєння правопорушення. Є лише пояснення неповнолітньої ОСОБА_2 , яка сама з її ж письмових пояснень порушувала громадський порядок, а саме палила у громадському місці із цих підстав у працівника поліції до неї виникли питання. Встановлення цих обставин має істотне значення для вирішення справи по суті. Крім того, позивач зазначала, що не виключається можливість провокації з боку працівників поліції. З цих підстав просила постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність складу такого правопорушення у її діях.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року у справі № 265/2306/19 позовну заяву було задоволено, внаслідок чого: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 529 від 27 березня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень - скасовано; провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрито.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що 27.03.2019 на засіданні Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення, складений Лівобережним ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області № 235505 від 31.01.2019, відповідно до якого вбачається, що 31.01.2019 року о 16:15 виявлено, що гр. ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці у крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_1 , реалізувала тютюнові вироби пачку «Camel» вартістю 42,50 грн. неповнолітній особі гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП. За результатами розгляду вищевказаного протоколу було винесено постанову від 27.03.2019 № 529 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 6800,00 грн. ОСОБА_1 була запрошена на засідання комісії повісткою. Остання на засідання з`явилась, копію постанови отримала особисто про що свідчить відповідна відмітка на постанові. На засіданні гр. ОСОБА_1 пояснила, що продаж не здійснювала, дівчину знає та конфліктує з нею. Вказувала, що її провину не доведено, оскільки відсутні свідки, немає чеку. На питання головуючого про надання підтвердження вказаних фактів відповіді не надала. Дослідивши матеріали справи, адміністративною комісією було прийнято рішення, що факт скоєння адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями гр. ОСОБА_2 , протоколом огляду та вилучення, рапортом ст. інспектора з ЮП СП Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області майора поліції Кагадій Г.В . З приводу зауважень позивача щодо можливої провокації з боку працівників поліції до вчинення нею правопорушення, то в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження цих фактів та є лише припущенням позивача. За приписами ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим, а також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Постанову винесено з урахуванням ст. 33 КУпАП, позивач була повідомлена про час та місце розгляду протоколу, а тому, постанова адміністративної комісії прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із СПД ОСОБА_4 , обіймає посаду продавця у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому в АДРЕСА_1 .

31 січня 2019 року старшим інспектором ЮП СП Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області майором поліції Кагадій Г.В. було складено протокол серії ГП № 235505 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу 31 січня 2019 року о 16-15 годині ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці у крамниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_1, здійснила продаж тютюнових виробів пачки «Camel» вартістю 42,5 гривень неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушила порядок торгівлі тютюновими виробами.

Правопорушник ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечувала, зазначивши про це у вказаному протоколі.

За приписами ст. 218 КУпАП розгляд справ, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП, віднесено до компетенції адміністративних комісій при виконавчих органах міських рад.

Встановлено, що 27 березня 2019 року у присутності правопорушника ОСОБА_1 відбулося засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради з розгляду адміністративного протоколу серії ГП № 235505 від 31.01.2019.

За наслідками засідання адміністративною комісією було прийнято постанову № 529 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 6800,00 гривень.

Згідно із ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні положення передбачено п. 5.10 Положення про адміністративну комісію виконавчого комітету Маріупольської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 01.06.2016 № 114, яке було чинним на момент винесення оскаржуваної постанови.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність працівників підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування за порушення правил торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, в тому числі й за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Порядок та правила торгівлі тютюновими виробами встановлено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481 (ст. 15-3), та Правилами роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затвердженими Наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України від 24 липня 2002 року № 218.

Статтею ст. 15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» заборонено продаж, в тому числі, тютюновий виробів особам, які не досягли 18 років.

Цією ж нормою встановлено, що продавець зобов`язаний отримати у покупця, який купує тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у нього виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

В сенсі положень ст. 77 КАС України особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

На підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого рішення відповідачем надано посвідчені копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 235505 від 31.01.2019, письмових пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 від 31.01.2019, рапорту працівника відділу поліції Снітко О.С. від 31.01.2019, рапорту інспектора Кагадій Г.В. від 31.01.2019, протоколу огляду та вилучення від 31.01.2019, ліцензії СПД ОСОБА_4 , витягу про реєстрацію СПД та трудової угоди ОСОБА_1 .

Так, у своїх письмових поясненнях від 31.01.2019 ОСОБА_2 зазначає, що 31 січня 2019 року вона прогулювалася та вирішила зайти до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташовано по АДРЕСА_1 , з метою придбання цигарок. Знаходячись у приміщенні магазину, вона попросила продавця продати їй пачку цигарок «Camel», на що продавець погодилася та продала їй вказані цигарки. При цьому продавець її віком не поцікавилася, документів на підтвердження віку не питала. Чек продавець їй не видала. Вийшовши з приміщення магазину вона розпечатала цигарки та запалила. У цей час до неї підійшли працівники поліції та спитали про її вік.

Згідно із протоколом огляду та вилучення від 31.01.2019 у неповнолітньої ОСОБА_2 у присутності понятих було виявлено та вилучено пачку цигарок «Camel».

Згідно із рапортом помічника чергового Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області Снітко О.С. 31 січня 2019 року о 16-55 годині було отримано повідомлення від інспектора Кагадій Г.В. про вчинення вказаного правопорушення, яке зареєстровано за № 1610.

Рапортом від 31.01.2019 на ім`я начальника Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області інспектор Кагадій Г.В. повідомила про факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Рештою письмових документів, що надані відповідачем, встановлено, що ОСОБА_1 з 12.09.2015 перебуває у трудових відносинах із ОСОБА_4 , який є фізичною особою-підприємцем, має ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано і посилань на їх наявність не наведено.

Дослідивши зазначені докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

При цьому колегія суддів виходить з того, що вказаними матеріалами не документовано факту продажу вилучених у неповнолітньої ОСОБА_2 тютюнових виробів саме у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », факту наявності в асортименті даного торгівельного об`єкту саме такої тютюнової продукції, яка була вилучена у неповнолітньої особи, а також взагалі продажу цієї продукції саме продавцем ОСОБА_1 , оскільки письмові пояснення ОСОБА_2 не містять посилань на певну особу-продавця, а свідки події, інші документальні докази (копія фіскального чеку), чи фото- відеоматеріали, які це доводять, відсутні.

Крім того, поясненнями позивача, які підтверджено і поясненнями представника відповідача, встановлено, що ОСОБА_1 , будучи присутньою на засіданні адміністративної комісії, заперечувала факт продажу тютюнових виробів ОСОБА_2 , пояснювала, що знає цю неповнолітню особу, часто конфліктує із нею.

Проте, ОСОБА_2 на засідання комісії запрошена не була, пояснень протилежних поясненням ОСОБА_1 не надавала, оцінювання її віку за зовнішніми ознаками не проводилося.

Таким чином, відповідач прийшов до неправомірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, притягнувши її до адміністративної відповідальності.

В сенсі наведених норм та викладених обставин адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова адміністративної комісії відносно неї скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року у справі № 265/2306/19 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року у справі № 265/2306/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць