Справа № 380/8533/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8533/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 про демонтаж самочинного розширеного балкону, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (Відповідач), в якому просить:

- зобов`язати ОСОБА_1 , мешканця квартири АДРЕСА_1 а демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . З порушенням вимог законодавства та без одержання відповідних дозвільних документів відповідач здійснив розширення лоджії, яка розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , площа якої до розширення становила 0,90 м. х 3,20 м., а після розширення збільшилася та складає 1,40 м. х 4,10 м. Про вказану обставину Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради листом від 12 грудня 2019 року № 4-0006-446 повідомила Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові.

Керуючись ухвалою Львівської міської ради № 777 від 14 липня 2016 року «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», Положенням про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури, що затверджене рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 977 від 01 листопада 2016 року, розглянувши заяву гр. ОСОБА_2 , мешканки квартири АДРЕСА_3 , позивач розпорядженням № 1690 від 20 грудня 2019 року рекомендував відповідачу демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м. Відповідач у своєму листі до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (зареєстрований за № 3-Г-152993-3-32 від 18 грудня 2019 року повідомив про наміри привести балкон до попереднього стану у весняний період до 01 травня 2020 року.

Львівське комунальне підприємство «Сяйво» скерувало відповідачу рекомендованою кореспонденцією попередження № 2-283 від 26 травня 2020 року із вимогою привести демонтаж самочинно розширеного балкону та привести його до попередніх розмірів.

Проте, відповідач самочинно розширений балкон не демонтував та не привів його розміри до попереднього стану, шо підтверджується актом Львівського комунального підприємства «Сяйво» від 05 червня 2020 року.

Оскільки самочинне розширення балкону відповідачем без одержання відповідних дозвільних документів суперечить чинному законодавству України, а втручання в несучі конструкції будинку АДРЕСА_2 , що є спільним майном власників квартир та нежитлових приміщень у цьому будинку мало бути з ними узгоджене, позивач просить суд зобов`язати відповідача демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки на адресу його місця проживання, зазначену позивачем у позовній заяві, та отриманій судом від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області у порядку, передбаченому частиною 3 статті 171 КАС України.

Крім того, суд у порядку статті 130 КАС України двічі розмістив оголошення на веб-порталі судової влади щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання.

За таких обставин, суд в порядку частини 6 статті 162, статті 205 КАС України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача, який повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неприбуття.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 13 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

30 жовтня 2020 року суд у порядку, передбаченому частиною 3 статті 171 КАС України, звернувся до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області із запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою судді від 17 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 09 лютого 2021 року ухвалою суду, що занесена в протокол судового засідання суд ухвалив розглянути справу в порядку і строки, передбачені статтями 258 та 262 КАС України.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 222430559 від 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

12 грудня 2019 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті: проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_4 виявлено порушення «замовник будівництва ОСОБА_1 провів будівельні роботи щодо збільшення площі існуючого балкону квартири АДРЕСА_1 , без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чим порушено пункт 1 частини 1 статті 34, частину 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». (а.с.81-83).

12 грудня 2019 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові видала ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті: проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_4 встановлено «замовник будівництва ОСОБА_1 провів будівельні роботи щодо збільшення площі існуючого балкону квартири АДРЕСА_1 , без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, що є порушенням пункту 1 частини 1 статті 34, частини 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким з метою усунення виявлених порушень вимагає: « 1. В 60-ти денний термін з дня отримання даного припису усунути виявлені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зазначені у даному приписі» (а.с.84-85).

Листом від 12 грудня 2019 року № 4-0006-446 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові повідомила Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради про те, що «(…) Під час перевірки з виїздом на місце встановлено, що гр. ОСОБА_1 провів будівельні роботи щодо збільшення площі існуючого балкону квартири АДРЕСА_1 . В єдиному реєстрі дозвільних документів інформація про зареєстрований документ на право виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_4 відсутня. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 1 частини 1 статті 34, частини 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» про що Інспекцією 12.12.2019 складено: акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; протокол про адміністративне правопорушення; припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (…)» (а.с.13).

17 грудня 2019 року комісія в складі працівників ЛКП «Богданівка» майстрів дільниць ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та майстра з ремонту ОСОБА_5 склали акт про те, що власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 самочинно збільшив розмір балкону з (3,20 м. х 0,90 м.) на розмір 4,10 м. х 1,40 м. (а.с.12).

Згідно Витягу з протоколу № 30 засідання міжвідомчої комісії вирішено рекомендувати гр. ОСОБА_1 демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів 0,90 м. х 3,20 м. (а.с.5).

20 грудня 2019 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради прийняла Розпорядження № 1690 «Про демонтаж самочинно розширеного балкону кв. АДРЕСА_1 , здійсненого гр. ОСОБА_1 », яким, розглянувши заяви гр. ОСОБА_2 , мешканки кв. АДРЕСА_3 , інформацію ЛКП «Богданівка», подані документи, керуючись ухвалою Львівської міської ради № 777 від 14 липня 2016 року «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» (зі змінами), рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 01 листопада 2016 року № 977 «Про затвердження Положень про районні адміністрації Львівської міської ради та їх структур» (зі змінами), враховуючи рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, затвердила висновок міжвідомчої комісії - протокол № 30 від 17 грудня 2019 року (пункт 1 Розпорядження); рекомендувала гр. ОСОБА_1 , мешканцю квартири АДРЕСА_1 в термін до 01 травня 2020 року демонтувати самочинно розширений балкон розміром 4,10 м. х 1,40 м. та привести його планування до попередніх розмірів 0,90 м. х 3,20 м. (а.с.4).

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 написав на ім`я голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради заяву (зареєстрована у Центрі надання адміністративних послуг м. Львова 18 грудня 2019 року за № 3-Г-152993-3-32), у якій зазначив про те, що «На звернення громадянки ОСОБА_2 , мешканки кв. АДРЕСА_3 , повідомляю з приводу самочинно розширеного балкону, що вказаний балкон буде приведено до попередніх розмірів у весняний період, в термін до 01.05.2020 року» (а.с.9).

27 травня 2020 року ЛКП «Сяйво» Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради надіслало на адресу ОСОБА_1 попередження № 2-283 від 26 травня 2020 року, у якому зазначило, що згідно Розпорядження Залізничної районної адміністрації № 1690 від 20 грудня 2019 року зобов`язує його в термін до 03 червня 2020 року демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів 0,90 м. х 3,20 м. У випадку невиконання цього зобов`язання ЛКП «Сяйво» підготує та передасть документи в юридичний відділ Залізничної районної адміністрації для заявлення позову в суд про примусовий демонтаж (а.с.10).

05 червня 2020 року комісія в складі головного інженера ЛКП «Сяйво» ОСОБА_6 , майстрів по експлуатації житлового фонду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з виходом на адресу: АДРЕСА_4 склали акт обстеження згідно з яким «Квартира АДРЕСА_5 ОСОБА_1 самочинно розширив балкон до розм. 4,10 х 1,10 м. Згідно розпорядження № 1690 від 20.12.2019 р. Залізничної районної адміністрації зобов`язано ОСОБА_1 привести до попередніх розмірів балкон самочинно розширений. Після вручення попереджень дане зобов`язання не було виконано. Про що і складено акт» (а.с.11).

Оскільки ОСОБА_1 , мешканець та власник квартири АДРЕСА_1 добровільно не демонтував самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та не привів його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м., позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності правових підстав для зобов`язання відповідача, мешканця і власника квартири АДРЕСА_1 а демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, а також правовим підставам Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради для звернення з цим позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до підпункту 5 пункту «б» частини першої статті 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.

За змістом підпункту 3 пункту «б» частини 1 статті 31 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Згідно зі статтею 154 Житлового кодексу Української РСР виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Згідно з Положенням про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01 листопада 2016 року № 977 (із змінами) до повноважень Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради віднесено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій (підпункт 4.34 пункту 4 Положення); розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо) (підпункт 4.50 пункту 4 Положення).

Таким чином, з урахуванням наведеного, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради має право звертатися у встановленому порядку до суду із вимогами, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень, зокрема, у разі виявлення фактів самочинного будівництва під час здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам.

Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частина 5 статті 319 Цивільного кодексу України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з частиною 2 статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до частини першої статті 151 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

За змістом підпунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1.4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила) переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до підпункту 1.4.6 пункту 1.4 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11 вересня 2006 року № 5/6-2198 вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», ДБН А.22-3-97 «Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»).

Пунктом 3 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 295 від 22 липня 2009 року передбачено, що реконструкція житлового будинку - це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з частиною першою статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Суд встановив, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та обставина, що відповідач здійснив будівельні роботи щодо збільшення площі існуючого балкону належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Крім того, суд зауважує, що у написаній на ім`я голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради заяві від 18 грудня 2019 року (зареєстрована у Центрі надання адміністративних послуг м. Львова від 18 грудня 2019 року) відповідач повідомив про те, що самочинно розширений балкон буде приведено до попередніх розмірів у весняний період, в термін до 01 травня 2020 року. Така заява, на переконання суду, свідчить про те, що відповідач не заперечує та не спростовує факту здійснення будівельних робіт щодо збільшення площі існуючого балкону належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Указані вище обставини, в силу наданих Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради повноважень щодо контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, стали підставою для прийняття нею Розпорядження від 20 грудня 2019 року № 1690 «Про демонтаж самочинно розширеного балкону кв. АДРЕСА_1 , здійсненого гр. ОСОБА_1 », яким рекомендовано гр. ОСОБА_1 , мешканцю квартири АДРЕСА_1 в термін до 01 травня 2020 року демонтувати самочинно розширений балкон розміром 4,10 м. х 1,40 м. та привести його планування до попередніх розмірів 0,90 м. х 3,20 м.

Крім того, 27 травня 2020 року ЛКП «Сяйво» надіслало на адресу відповідача попередження № 2-283 від 26 травня 2020 року, у якому зазначило, що згідно Розпорядження Залізничної районної адміністрації № 1690 від 20 грудня 2019 року він зобов`язаний в термін до 03 червня 2020 року демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів 0,90 м. х 3,20 м.

Проте, як встановив суд, відповідач не виконав Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20 грудня 2019 року № 1690 «Про демонтаж самочинно розширеного балкону кв. АДРЕСА_1 , здійсненого гр. ОСОБА_1 ». Факт невиконання відповідачем цього Розпорядження підтверджується актом, складеним 05 червня 2020 року № ЛКП «Сяйво», за змістом якого зобов`язання щодо приведення самочинно розширеного балкону у кв. АДРЕСА_1 після вручення попереджень не виконано.

Під час розгляду справи доказів виконання чи скасування Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20 грудня 2019 року № 1690 «Про демонтаж самочинно розширеного балкону кв. АДРЕСА_1 , здійсненого гр. ОСОБА_1 » відповідачем до суду не подано, як і не надано доказів оскарження такого Розпорядження.

Оскільки вимоги, що наведені у Розпорядженні Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 1690 від 20 грудня 2019 року «Про демонтаж самочинно розширеного балкону кв. АДРЕСА_1 , здійсненого гр. ОСОБА_1 » не були виконані відповідачем добровільно, позивач як суб`єкт, що здійснює контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам та вживає заходів щодо виявлених фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу, тощо) на виконання своїх повноважень звернувся до суду із цим позовом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 , мешканця та власника квартири АДРЕСА_1 демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м.

За змістом статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, тому підстав для стягнення з відповідача витрат на сплату позивачем судового збору немає.

Оскільки позивач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то суд не має підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (вул. І. Виговського, 34, м. Львів, 79022) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ) про демонтаж самочинного розширеного балкону - задоволити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 , мешканця та власника квартири АДРЕСА_1 демонтувати самочинно розширений балкон розміром 1,40 м. х 4,10 м. та привести його планування до попередніх розмірів - 0,90 м. х 3,20 м.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 15 лютого 2021 року.

Суддя Клименко О.М.