Справа № 540/121/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/121/21

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 №Ф-12241-51,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 року № Ф-12241-51 на загальну суму 8262,54 грн.

Ухвалою від 18.01.2021 року позовну заяву залишено без руху для надання можливості позивачу звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення з позовними вимогами, а також для подання до суду доказів сплати судового збору на суму 908 грн та надання належним чином засвідчених копій документів, які долучено до позовної заяви для відповідача.

09.02.2021 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву про усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору на суму 908,00 грн та комплектом належним чином засвідчених копій документів, які долучено до позовної заяви. Отже, у відповідній частині недоліки позову слід вважати усунутими.

Стосовно обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 року № Ф-12241-51, суд зазначає наступне.

Так, позивач вважає, що тривалість строку на оскарження вимоги слід обраховувати на підставі положень ст. 122 КАС України, а датою початку перебігу зазначеного строку вважає 08.12.2020 року (дата отримання рішення про розгляд скарги позивача).

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого клопотання позивача суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної в постанові від 08.10.2020 року по справі № 9901/32/20, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

На підставі частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Як убачається з матеріалів справи та вже було зазначено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, предметом розгляду в даній адміністративній справі є вимога Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 року № Ф-12241-51 на загальну суму 8262,54 грн.

Відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 1.3 статті 1 ПК України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, з банків, на які поширюються норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

При цьому положення абзацу 5 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДПС України платнику ЄСВ.

В даному випадку, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначено про те, що копія оскарженого ним рішення отримана скаржником разом з листом Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №33734 від 03.11.2020 року.

Позивач також скористався правом на оскарження вимоги в адміністративному порядку до органу доходів і зборів вищого рівня, подавши скаргу від 12.11.2020 №б/н до Державної податкової служби України. За результатами розгляду поданої позивачем скарги Державною податковою службою України прийнято рішення від 03.12.2020 № 34122/6/99-00-06-03-01-06, у якому, зокрема, зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 №Ф-12241-51-У, винесена Головним управлінням ДПС Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, не може бути предметом оскарження в адміністративному порядку. Водночас позивачу роз`яснено право оскарження вимоги в судовому порядку з урахуванням строків давності.

За даними з офіційного сайту державного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», зазначене рішення Державної фіскальної служби України, яке надсилалось рекомендованим листом з повідомленням про вручення (реєстраційний номер 04 2) позивач отримав 08.12.2020. Дата отримання також визнається ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку.

Натомість з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 14.01.2021 року (дата направлення поштового відправлення згідно відмітки на конверті). Таким чином, позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду, встановлений Законом №2464-VІ.

Твердження ОСОБА_1 про те, що до правовідносин даної справи слід застосовувати норми КАС України, а не Закону №2464-VІ, суд вважає безпідставними в силу того, що вони не базуються на приписах чинного законодавства.

Натомість, абз. 11 ч.4 ст. 25 Закону №2464-VІ недвозначно встановлено, що моментом, з якого слід обраховувати початок перебігу десятиденного строку на судове оскарження, є день надходження рішення відповідного податкового органу за результатом адміністративного оскарження. Тому факт отримання особою податкової вимоги на етапі після подання скарги не має жодного значення.

Щодо посилання ОСОБА_1 на висновок Верховного Суду, наведений в постанові від 12.09.2018 року по справі №812/1847/17, суд зазначає наступне.

Так, положеннями ч.5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17 сформовано правовий висновок, в якому суд зазначив, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Тобто, Великою Палатою Верховного Суду встановлено необхідність врахування саме актуальних висновків суду касаційної інстанції, сама актуальність, згідно наведеного висновку, обумовлена хронологічно. Тобто, за однакових обставин справи, врахуванню підлягає остання правова позиція Верховного суду. Приймаючі нову правову позицію Верховного Суду відступає від попередньої, навіть за відсутності прямої вказівки на це у рішенні.

В даному випадку актуальною є правова позиція Верховного Суду, наведена в постанові від 08.08.2019 року по справі №480/106/19, в якій суд касаційної інстанції вказав, що положення абзацу 5 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачають наступні способи оскарження вимоги: адміністративний або судовий порядок. Втім, правове регулювання, наведене у абзаці 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI, свідчить, що навіть у випадку обрання адміністративного способу оскарження, за наслідками якого згоди з органом доходу і зборів не досягнуто (відмова у розгляді або у задоволенні скарги), у особи зберігається право оскаржити вимогу про сплату внеску ще і в суді. Таке право має бути реалізоване протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України платнику ЄСВ.

Таким чином, платник податків має право оскаржити рішення податкового органу в адміністративному і/або судовому порядку. При цьому оскарження такого рішення в адміністративному порядку, не позбавляє його права на судове оскарження з дотриманням строків, визначених абзацом 9 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI.

Отже, як приписами ч.4 ст.25 Закону №2464-VI так і актуальними висновками Верховного Суду безальтернативно передбачено строк оскарження вимоги про сплату боргу з ЄСВ в разі використання права на оскарження в адміністративному порядку - 10 днів з дня отримання рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги.

Вказане додатково обґрунтовує правову позицію суду, наведену в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 18.01.2021 року щодо пропуску позивачем строку на судове оскарження.

В той же час, позивачем в заяві не наведено жодного обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду. Фактично усі доводи заявника зводяться до того, що строк ним не пропущено, що в силу викладеного обґрунтування не відповідає дійсності.

Отже, позивачем не вказано жодної обставини, яка об`єктивно унеможливила б його звернення до суду за захистом прав протягом визначеного законом строку в шість місяців.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав протягом передбаченого Законом №2464-VI строку.

Тому, з наведених вище обґрунтувань, суд визнає неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з їх незазначенням в заяві від 03.02.2021 року та застосовує наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 КАС України у вигляді повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу .

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2019 р. № Ф-12241-51 разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя О.В. Ковбій