Справа № 420/12471/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Приватного підприємства «Сікомсервіс-Інвестком» (; вул. Одеська, 4, смт. Овідіополь, Одеська область, 67801) до Поліської митниці Держмитслужби (; вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028) про визнання протиправною картки відмови, рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Сікомсервіс-Інвестком» до Поліської митниці Держмитслужби, в якому представник позивача просить суд:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Поліської митниці Держмитслужби №UA204120/2020/01322 від 09.09.2020 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA204120/2020/000281/2 від 09.09.2020 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/12471/20 о 17:44:27 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

В обґрунтування вимог позову та у відповіді на відзив (вх.№ЕП/1939/21 від 25.01.2021 року) зазначається, що під час здійснення господарської діяльності на виконання умов зовнішньоекономічного контракту №СР/ЕS/2014/01 від 01.12.2014 року було імпортовано товар. Під час переміщення товару через митний кордон України позивачем до Поліської митниці Держмитслужби була подана митна декларація з детальним описом імпортованого товару та визначеною декларантом вартістю товару за ціною контракту. Відповідачем було відмовлено у прийнятті наданої позивачем митної декларації та прийнято рішення про визначення вартості товару за митною декларацією, у якій вартість товару за одиницю (кг) відрізнялась від вказаної позивачем. Так, Поліською митницею Держмитслужби прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204120/2020/000281/2 від 09.09.2020 року та винесено Картку відмови у прийнятті митної декларації №UA204120/2020/01322 від 09.09.2020 року. Позивач з даним рішенням не згоден, вважає його протиправним та таким, що порушує норми чинного законодавства, оскільки:

по-перше, на підтвердження митної вартості товару при митному оформленні позивач надав всі необхідні документи;

по-друге, встановлені митним органом відмінності у митній вартості товарів в поданій декларації та експортній декларації країни відправлення зумовлені особливостями включення вартості перевезення товару до його вартості.

На підставі викладеного позивач вважає, що митним органом в підстави оскаржуваного рішення покладено формальні причини відмови у прийнятті митної декларації, не проаналізовано надану документацію та не співставлено із вартістю фактично переміщеного товару, у зв`язку із чим Поліська митниця Держмитслужби дійшла хибного висновку про необхідність коригування митної вартості товару у бік збільшення, що призвело до донарахування митних платежів, належних до сплати до бюджету.

12.01.2021 року за вх.№1233/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого митний орган заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач наголошує, що при прийнятті оскаржуваного рішення Поліська митниця Держмитслужби діяла у відповідності до чинного законодавства, а саме у відповідності до ст. 1, 67, 68, 69, 266 Митного кодексу України. Згідно зазначених норм Поліською митницею Держмитслужби було вжито всіх законних заходів на здійснення контролю правильності визначення вартості товарів, які передбачені чинним законодавством України, тому порушення в діях митного органу відсутні, а рішення є правомірним та законним, оскільки позивач на вимогу Митниці не подав додаткові документи на усунення виявлених Митницею розбіжностей.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між Приватним підприємством «СІКОМСЕРВІС ІНВЕСТКОМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРАМІКА ПАРАДИЖ» («CERAMIKA PARADYZ») укладено контракт №СР/ЕS/2014/01 від 01.12.2014 року (а.с.17-22).

Пунктом 2 § 1 передбачено, що кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, вартість кожної доставки Товарів, а також умови оплати, будуть окремо погоджуватися між Сторонами, наприклад у формі специфікації, замовлення, проформи, які становлять інтегральну частину Контракту.

У п.1 Додаткової угоди №3 від 11.05.2015 року зазначається, що ціни за Товар, який продається на підставі даного Контракту, які охоплюють складові у § 2 абз.2 та 3 нижче, встановлюються у польських злотих (PLN) Валютою платежу є польські злотих (PLN) (а.с.25).

На виконання Контракту продавцем товару Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРАМІКА ПАРАДИЖ» («CERAMIKA PARADYZ») складено інвойс №ZK від 02.09.2020 року на товар:

плитка керамічна з кам`яної кераміки глазурована для покриття підлоги, для внутрішніх робіт з коефіцієнтом поглинання води не більше 0.5% - вартістю 8076.60 польських злотих;

плитка керамічна з кам`яної кераміки глазурована для покриття підлоги, для внутрішніх робіт з коефіцієнтом поглинання води понад 10%- вартістю 11098.76 польських злотих;

плитка керамічна з кам`яної кераміки глазурована для покриття підлоги, для внутрішніх робіт з коефіцієнтом поглинання води від 0.5-10%- вартістю 941.08 польських злотих (а.с.27-29).

Загальна вартість товару становить: 27 825.27 польських злотих, вага брутто товару 21 934.17 кг, що відповідає специфікації до інвойсу.

Згідно з Додатковою угодою від 26.01.15 року до Контракту доставка товару згідно з даним Контрактом реалізується на умовах FCA Incoterms 2010 зі складів Продавця Томашув Мазовецький, Опочно, Велика Воля поблизу Парадижу (а.с.23).

04.09.2020 року Приватним підприємством «СІКОМСЕРВІС-ІНВЕСТКОМ» (даліПідприємство) з метою митного оформлення товарів:

плитка керамічна з кам`яної кераміки глазурована для покриття підлоги, для внутрішніх робіт з коефіцієнтом поглинання води не більше 0.5%;

плитка керамічна з кам`яної кераміки глазурована для покриття підлоги, для внутрішніх робіт з коефіцієнтом поглинання води понад 10%;

плитка керамічна з кам`яної кераміки глазурована для покриття підлоги, для внутрішніх робіт з коефіцієнтом поглинання води від 0.5-10% до Поліської митниці Держмитслужби подано митну декларацію № UA 204120/2020/079639 (а.с.14-16), в якій задекларована вартість товару за ціною контракту (1 метод).

На виконання ст.49, ч. ч. 1, 2 ст.53 Митного кодексу України (далі МК України) разом з митною декларацією Підприємством подано до Поліської митниці Держмитслужби документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний метод її визначення за ціною договору, зокрема:

контракт № СР/ЕS/2014/01 від 01.12.2014 року (а.с.17-22);

інвойс № ZK від 02.09.2020 року (а.с.27-29);

специфікація від 02.09.2020 року (а.с.39-42);

міжнародна автомобільна накладна №635276 від 03.09.2020 року (а.с.43);

прайс лист від 08.09.2020 року;

прайс лист від 08.09.2020 року;

заявка договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом №21-БТ від 01.09.2020 року (а.с.47-48);

рахунок на оплату №9742 від 04.09.2020 року (а.с.49);

довідка, що підтверджує вартість перевезення №75 від 02.09.2020 року (а.с.50);

лист продавця від 04.09.2020 року (а.с.60);

митна декларація країни відправлення № 20 PL361010Е0706873 від 03.09.2020 року (а.с.53-54);

платіжне доручення від 15.07.2020 року (а.с.165);

платіжне доручення від 13.08.2020 року (а.с.166);

платіжне доручення від 26.08.2020 року (а.с.167);

платіжне доручення від 02.09.2020 року (а.с.168);

видаткова накладна від 07.08.2020 року (а.с.169);

лист від 09.09.2020 року.

04.09.2020 р. Підприємство отримало від відповідача повідомлення в електронному вигляді про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, посилаючись на розбіжності у наданих документах до митного оформлення (а.с.172).

На вимогу митного органу Підприємством додатково наданий лист від продавця товару від 07.09.2020 року щодо формування вартості товару (а.с.66).

09.09.2020 р. позивач отримав від відповідача в електронному вигляді картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204120/2020/01322 від 09.09.2020 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000281/2 від 09.09.2020 року (а.с.173-177), яким митна вартість визначена за резервним методом (6).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, підставами для його прийняття стали наступні розбіжності:

« розбіжності в експортній декларації стосовно вартості на кожен товар та вагу»;

«зміст листа від 09.09.2020 року не несе інформації в частині надання знижок на товари відомостям в інвойсі та зовнішньоекономічному договорі»;

«прайс лист не містить реквізити рахунку імпортера»;

«не подання додаткових документів витребуваних митним органом».

Вважаючи вказані рішення протиправним, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщується через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції").

За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Аналізуючи наведені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару №UA204120/2020/000281/2 підстави його винесення та доводи учасників процесу у даній справі, суд зазначає наступне.

По-перше, у рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Натомість, у п.33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначено виключно посилання на митну декларацію, за якою визначена вартість товару. Визначити те, за яких обставин та який товар було переміщено через митний кордон, хто був контрагентом та на підставі яких документів визначалась вартість товару не вбачається можливим, оскільки використана інформація в оскаржуваному рішенні не відображена, наведене тільки посилання на аналіз баз даних АСМО Інспектор 2006 та ЄАІС Держмитслужби.

Не надана відповідачем така інформація і разом з відзивом до матеріалів справи.

Згідно до приписів пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд не залишає поза уваги ту обставину, що до митного оформлення позивачем надавались документи на підтвердження митної вартості товару, що переміщається через митний кордон України.

Відповідно до інвойсу № ZK від 02.09.2020 року загальна вартість товару становила 27 825.27 польських злотих ( 8076, 60 + 11098.76 + 941.08).

З митної декларації країни відправлення № 20PL361010Е0706873 від 03.09.2020 року вбачається, що загальна вартість товару визначена продавцем у розмірі 29 065 польських злотих (8636 - товар 1 +18645 товар 2 +1784- товар 3).

Різниця між вартістю товару, що визначена у комерційному інвойсі та вартістю, що визначена у митній декларації країни відправлення експортером обумовлена включенням продавцем у вартість товару вартості доставки до території України. Вартість доставки до території України визначена продавцем орієнтовно відповідно до законодавства країни відправлення, рекомендації податкових органів країни відправлення та становить 1239.73 польських злотих (орієнтовано становить 9176.38 грн. (1239.73 польських злотих/0.1351 курс польських злотих до гривні на 03.09.2020р.).

Вказані обставини, зазначені позивачем, підтверджується листом продавця Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРАМІКА ПАРАДИЖ» («CERAMIKA PARADYZ») від 04.09.2020 року, який був наданий у розпорядження митного органу в процесі митного оформлення. У вказаному листі продавцем роз`яснено, що зазначення ціни товару у митній декларації країни відправлення здійснювалось згідно із законодавством Польщі, а саме з урахуванням вартості доставки товару до території України. Так, в незалежності від умов поставки, що узгоджені сторонами, вартість доставки товару повинна бути врахована у декларації. Листом Національної податкової адміністрації Польщі від 27.06.2018 року №Z/46/2018 повідомлено про особливості формування митної вартості у митній вивізній декларації. Згідно з вказаним листом подання статистичної вартості у митній декларації пов`язане з необхідністю реалізації статистичних обов`язків. Реєстрація товарів і їх надходжень для статистичних потреб означає, що статистична вартість, яка подається у митній декларації жодним чином не впливає на можливий збір/повернення митних або податкових зборів, пов`язаних із ввозом і вивозом товарів в обігу з третіми країнами. Статистична вартість означає наближену вартість теоретичну вартість товарів на момент вивезення. Якщо сума транспортних видатків не відома її необхідно оцінити на підставі видатків, які зазвичай відбуваються або які належить за такі послуги. Експортер базуючись на власному досвіді або користуючись доступною інформацією, має можливість потенційно скласти кошторис витрат на транспортування, якщо сам їх не несе.

Відповідачем належної оцінки вказаних документів в оскаржуваному рішенні не наведено.

Відповідач у відзиві посилається на невідповідність даних платіжного доручення від 02.09.2020 року №0408004 та рахунку від 02.09.2020 року № ZK.

Згідно з п.1 Додаткової угоди № 2 від 23.03.2015 року до Контракту оплату за товар покупець буде здійснювати у формі оплати з відстроченням платежу, строк якої встановлюється впродовж 90 днів з дати виставлення фактури.

24.11.2020 року позивачем, на виконання умов контракту, враховуючи умови поставки з відстроченням платежу, сплачений рахунок ТОВ «КЕРАМІКА ПАРАДИЖ» («CERAMIKA PARADYZ») № ZK від 02.09.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металів від 24.11.2020 року на суму 27 825,27 польських злотих. Сума платежу відповідає ціні товару, що була визначена у рахунку на оплату від 02.09.2020 р. (зворотній бік а.с.204).

Посилання Відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Щодо цього питання, Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17).

У зв`язку із цим суд вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів необґрунтованим.

Суд вважає, що митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Верховним Судом неодноразово висловлювалась правова позиція щодо застосування відповідних норм права, зокрема, у постановах від 02.07.2019 року по справі №160/8573/18, від 18.07.2019 року по справі №821/829/18, від 29.07.2019 року по справі №815/5354/16.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не викладено аргументів та не надано доказів на противагу позиції позивача, не доведено, що митна вартість задекларованого товару не могла бути визначена за ціною договору (за основним методом), а резервний (шостий) метод був застосований за результатом проведених з декларантом консультацій.

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення, суд скасовує рішення суб`єкта владних повноважень як необґрунтоване, а тому позов ПП «Сікомсервіс-Інвестком» підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. (а.с.11-12), ці витрати суд покладає на відповідача.

Суд дійшов висновку про стягнення з Поліської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Сікомсервіс-Інвестком» () судового збору у сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Сікомсервіс-Інвестком» (; вул. Одеська, 4, смт. Овідіополь, Одеська область, 67801) до Поліської митниці Держмитслужби (; вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028) про визнання протиправною картки відмови, рішення про коригування митної вартості задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Поліської митниці Держмитслужби №UA204120/2020/01322 від 09.09.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA204120/2020/000281/2 від 09.09.2020 року.

Стягнути з Поліської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Сікомсервіс-Інвестком» () судовий збір у сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян