Справа № 160/16140/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач була позбавлена можливості реалізувати своє право на недопуск посадових осіб до проведення перевірки, оскільки податковим органом не надано інформації про підстави такої перевірки, а саме: інформації про можливе порушення податкового законодавства.
Після оформлення результаті фактичної перевірки, за зовсім іншою підставою ніж зазначена у наказі про проведення перевірки від 22.10.2020 року № 2602-п , на думку позивача, представники податкового органу при проведенні фактичної перевірки, оформленні її результатів та винесенні оскаржуваного рішення перевищили свої повноваження. Крім того, рішення про застосування фінансових санкцій складено не у відповідній формі, оскільки відповідач повинен був винести податкове повідомлення-рішення.
Також позивачем зазначено, що ані акт перевірки, ані оскаржуване рішення не містять посилання на конкретну норму ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алькогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», порушення якої встановлено податковим органом.
Позивач у позовній заяві зазначає, що останнім було здійснено помилкове реалізація підакцизних товарів в період відсутності ліцензії, після чого відповідну суму було повернуто через Z-звіт, тому висновки податкового органу про порушення податкового законодавства позивачем є необґрунтованими.
Позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС Україна) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. з 02.09.2021 року по 09.02.2021 року перебувала у щорічній відпустці, тому розгляд справи здійснено 10.02.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року відповідачу запропоновано у разі невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
30 грудня 2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив, де останнім зазначено, що умови, порядок, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені ст.ст.75, 80, 81 Податкового кодексу України.
В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального), а відповідно до приписів п. 80.1, п. 80.1 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Під час проведення перевірки податковим органом встановлено порушення ст. 15 Закону України № 481/95-ВР , за що передбачена відповідальність встановлена абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, у зв`язку з чим до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
05 січня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у відзиві відповідачем не зазначено, які конкретно докази стали підставою для висновків податкового органу про наявність податкових правопорушень.
Надані до відзиву скриншоти екранів з інформаційних баз Державної фіскальної служби, на думку позивача, не можуть вважати належним доказом, оскільки з 17.05.2019 року ДФС України перебуває у стані припинення.
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2020 року у справі № 203/4419/20, яка набрала законної сили 29.12.2020 року, підтверджено відсутність доказів, що підтверджують факти податкових правопорушень.
Реалізація товарів від 10.10.2019 року та від 23.10.2020 року була скасована, що підтверджується відповідними Z-звітами, що наявні в матеріалах справи, а реалізація від 22.10.2020 року була здійснена в межах діючої ліцензії.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Згідно з наказом головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 22.10.2020 року № 2602-п, прийнятого на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України, було призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
На підставі направлення на перевірку від 22.10.2020 року та наказу від 22.10.2020 № 2602-п головне управління ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.
Під час проведення перевірки позивачем було отримано письмову вимогу про надання платником податків документів від 23.10.2020 року.
Зазначеною вимогою від позивача вимагались наступні документи:
- книги обліку розрахункових операцій;
- документи щодо обліку товарних запасів, первинні документи на придбання товарно-матеріальних цінностей;
- реєстраційне посвідчення на реєстратор розрахункових операцій;
- довідки на книги обліку розрахункових операцій;
- розрахункові книжки;
- контрольні стрічки реєстратора розрахункових операцій;
- рішення про державну реєстрацію потужності;
- виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, хоча ця інформація є відкритою і така вимога є порушенням вищезазначеного законодавства.
Будь-яких актів про відмову у наданні додаткових або не наданні позивачем витребовуваних документів у суду відсутні.
За результатами перевірки органом контролю встановлено порушення ст.15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями), а саме:
- реалізація тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (реалізація (продаж) 22.10.2020 року сигарети «LM» одна пачка за ціною 51,00 грн;
На підставі висновків, викладених в акті перевірки, податковим органом ухвалено рішення про застосування фінансових санкцій від 18.11.2020 року №000108/04-36-09-01/258080, яким на ФОП ОСОБА_1 накладено фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі:
Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2020 року у справі № 203/4419/20 провадження у справі пор адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП закрито, за відсутності її діях події і складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись з прийнятими рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до положень п. п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст.19 Податкового кодексу України здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Умови, порядок, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок та оформлення їх результатів визначені Податковим кодексом України.
Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з п. 80.1, п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Відповідно до ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2019 року у справі № 812/1112/16 вказав, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги твердження позивача, що відповідачем без законних підстав проведено перевірку, оскільки перевірка була проведена відповідно до наказу № 2602-п від 22.10.2020 року на підставі п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, який є самостійною підставою для проведення перевірки на виконання функцій контролю податкового органу, та направлення на перевірку від 22.10.2020 року.
Крім того, суд критично ставиться до доводів позивача, що фактична перевірка податковим органом призначена на підставі п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового органу, проте, після оформлення результатів фактичної перевірки стало відомо, що до позивача були застосовані фінансові санкції зовсім за іншою підставою, а саме: відсутність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, що не відповідає наказу №2603-п від 22.10.2020 року, оскільки, як вже зазначалось вище, контролюючий орган має право проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) без наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства і в результаті виявлення під час перевірки правопорушень приймати відповідні рішення.
Стосовно тверджень позивача про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, у разі чого, наслідки такої перевірки є не дійсними, то з матеріалів справи не вбачається порушення порядку проведення перевірки та порушення норм Податкового кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути справу по суті встановленого податковим органом правопорушення.
Спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP(далі - "Закон № 481/95-BP").
Статтею 15 Закону № 481/95 встановлено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).
Згідно з п.3 Порядку №790 до суб`єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.
Відповідно до п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, є:
- акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;
- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Згідно з п. 6, п.8 Порядку №790 рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.
Рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не погоджується з твердженнями позивача стосовно неправильної форми оскарженого рішення про застосування штрафних санкцій, оскільки Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP передбачена відповідальність у вигляді фінансових санкцій саме господарюючих суб`єктів в разі, зокрема, провадження ними роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, про що складається рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за формою згідно з додатком до Порядку №790, а не в формі податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що позивач здійснював продаж алкогольних та тютюнових виробів на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 1905238, роздрібну торгівлю алкогольними напоями на підставі ліцензії № 01905344.

У постанові Верховного Суду у справі № 803/350/17 зазначено, що спеціальним законом з питань ліцензії роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дій ліцензій та не встановлено правило щодо початку та закінчення перебігу строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

Наведене доводить, що період дії ліцензії позивача №1905238 та №01905344 становить з 22.10.2019 року до 22.10.2020 року.

З акту перевірки вбачається, що позивачем отримана наступна ліцензія на роздрібну торгівлю тютюновими виробами №2005688 період дії з 03.11.2020 року до 03.11.2021 року. Доказів існування у позивача будь-яких ще ліцензій суду не надано.

Перевіряючими в ході фактичної перевірки встановлені наступні порушення:

- 10.10.2019 року реалізація алкогольного напою без ліцензії;

- 22.10.2020 року реалізація тютюнового виробу без ліцензії;

- 23.10.2020 року реалізація тютюнового виробу без ліцензії.

Так, 10.10.2019 року, під час відсутності ліцензії на продаж алкогольних напоїв, було здійснено продаж горілки «Мороша», протев подальшому відбулося повернення помилково реалізованих товарів покупця та зроблений Z-звіт за 10.10.2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

23.10.2020 року також здійснено помилкову реалізацію підакцизних товарів в період відсутності ліцензії, після чого відбулося повернення помилково реалізованих товарів покупця та зроблений Z-звіт за 23.10.2020 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

22.10.2020 року продаж тютюнового виробу здійснено в межах дії чинної ліцензії.

Податкове правопорушення - це протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, встановлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. З цього визначення випливає, що вина не передбачена як обов`язковий елемент складу податкового правопорушення. Так, податкове правопорушення є правопорушенням з усіченим складом, адже включає лише три елементи: об`єкт, об`єктивну сторону та суб`єкт.

Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 27.04.2018 року у справі №820/4064/17.

Тобто, підсумовуючи усе вищевикладене, суд зазначає, що позивач не міг не розуміти суть своїх дій та свідомо чинив їх, зокрема, 10.10.2019 року під час відсутності ліцензії здійснено продаж горілки «Мороша» та 23.10.2020 року здійснено продаж підакцизних товарів в період відсутності ліцензії.

В даному випадку не можливо вважати операцію по поверненню коштів за помилково реалізований товар (проведену відразу ж після реалізації такого товару), як таку, що нівелює операцію по продажу акцизного товару за відсутності ліцензії. Фактично мали місце два самостійних правочина: 1) продаж товару та 2) повернення коштів за проданий товар.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Застосування принципу змагальності, визначеного ст.9 КАС України, виключає можливість застосування концепції негативного доказу. Позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, що відповідає також і вимозі п. 1 ст. 77 КАС України, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази.

При цьому, сторони не можуть будувати свою власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу нівелюється сама концепція змагальності, тобто вона взагалі втрачає сенс.

За таких обставин, позивачем не доведена відсутність факту протиправної роздрібної торгівлі підакцизними товарами 10.10.2019 року та 23.10.2019 року за відсутності лецензії. Зазначений факт позивачем не заперечується та підтверджується належними та допустимими докази, зокрема, Z-звітами.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 року у справі № 203/4419/20 закрито адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КпАП України , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2020 року у справі № 203/4419/20 набрала законної сили 29.12.2020 року.

Однак, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не є обов`язковою для адміністративного суду в частині правової оцінки, наданої судом певному факту при розгляді іншої справи.

З матеріалів справи суд вбачає, що постановою Кіровського районного суду від 17.12.2020 року у справі № 203/4419/20 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. В даному рішенні суд зазначив, що «23.10.2020 року ОСОБА_1 було сплачено кошти за дію нової ліцензії на право торгівлі тютюновими виробами, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 23.10.2020 року. Після чого нею було отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2005688, терміном дії з 03.11.2020 року до 03.11.2021 року.»

Тобто, фактично судом було надано лише правову оцінку певному факту, зокрема, те що позивачем сплачено кошти за отримання нової ліцензії, проте, до отримання нової ліцензії у позивача було відсутнє право роздрібної торгівлі тютюновими та алкогольними виробами і у цьому рішенні не надавалась оцінка фактам правопорушень, встановлених під час перевірки, що є предметом даного спору.

Відповідно до ч. 7 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Зазначені обставини не спростовують встановлений факт порушення позивачем ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а відтак не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за допущене порушення вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, зважаючи на доведеність відповідачем фактів здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без придбання відповідної ліцензії, факт скоєння яких доводиться зібраними у даній справі доказами і не заперечувався ОСОБА_1 , рішення про застосування фінансових санкцій № 000108/04-36-09- 01/ НОМЕР_1 від 18.11.2020 року є правомірним, прийнятим відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та обґрунтовано, тобто, з урахуванням всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, відповідає критеріям, визначеним ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, суд робить висновок про правомірність дій контролюючого органу щодо нарахування позивачу, як суб`єкту господарювання, фінансових санкцій у розмірі та у порядку, визначеному ст. 17 Закону № 481/95-ВР, і не знаходить підстав для задоволення позову.

Згідно з положеннями ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-а, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук