Справа № 640/12858/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 лютого 2021 року справа №640/12858/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві);
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 березня 2019 року №, № та №
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернуся до Окружного адміністративного суду міста Києва, вважаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок відображення у Книзі обліку доходів і витрат доходів від операцій з інвестиційними активами, витрати щодо яких були понесені ще у 2008-2009 роках. На думку позивача, надання до перевірки Книги обліку доходів і витрат не підтвердило і не спростувало б порушення позивачем виявлені під час перевірки порушення.

Позивач зазначає, що надав усі підтверджуючі документи щодо понесення ним витрат на придбання інвестиційного активу та отримання доходу, відповідно до яких сума витрат склала 99 000,00 грн., сума доходу - 99 660,00 грн., тобто, позитивне значення складає 660,00 грн., що і було відображено в декларації. Проте, відповідач протиправно донарахував позивачу податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Ухвалою від 03 вересня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/12858/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених в акті перевірки. Зокрема відповідач зазначив, що ОСОБА_1 під час перевірки не підтвердив понесені ним витрати на придбання цінних паперів на суму 99 000,00 грн. та, як наслідок, занизив податок на доходи фізичних осіб і військовий збір.

У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач у відзиві не пояснив, чому при подачі декларації за 2011 рік було подано основний пакет акцій, який прийнято контролюючим органом без зауважень, а при подачі декларації за 2016 рік з аналогічними документами про понесені витрати відповідач дійшов висновку про порушення вимог податкового законодавства; відповідач не надав пояснень щодо того, яким чином Книга обліку доходів і витрат має підтвердити понесені витрати не у звітний період.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Право платника податків оскаржити рішення контролюючого органу передбачено пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 164 Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік на 22 285,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України за порушення пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за 2016 рік на загальну суму 1 856,25 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року № згідно з підпунктом 54.3.1, 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України за порушення пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення винесені за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності,достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу корпоративного права платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, результати якої оформлені актом від 01 лютого 2019 року №220/26015-42-03-30/ НОМЕР_1 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевірка зафіксувала, що в період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року позивач отримав дохід у сумі 99 660,00 грн. за ознакою доходу 112 «Інвестиційний прибуток (дохід) від проведення платником податків операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах»; відповідно до поданої позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік він здійснив продаж частки (корпоративного права) в статутному капіталі ТОВ «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту Укррічтранспроект» відповідно до договору купівлі-продажу від 12 травня 2016 року та отримав дохід від такого продажу у розмірі 99 660,00 грн., сума витрат на придбання інвестиційного активу склала 99 000,00 грн., фінансовий результат операцій з інвестиційними активами в 2016 році склав 660,00 грн.

У зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 документального підтвердження понесених витрат на придбання інвестиційних активів (корпоративних прав) на суму 99 000,00 грн. відповідач дійшов висновку про порушення позивачем:

підпункту «а» пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України - не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України - не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку; підпункт 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України - не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 рік у сумі 1 485,00 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується такими мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Підпункти 170.2.1, 170.2.2, 170.2.6, 170.2.7 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України визначають, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік, за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

До складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Для цілей цього пункту термін «інвестиційний актив» означає пакет цінних паперів, деривативів чи корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом.

За визначенням підпункту 14.1.81-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України інвестиційний прибуток для цілей розділу IV цього Кодексу - дохід у вигляді позитивної різниці між доходом, отриманим платником податку від проведення операцій з цінними паперами з урахуванням курсової різниці, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, та витратами на придбання таких інвестиційних активів.

Згідно з підпунктом 168.2.1 пункту 168.2, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Відповідно до підпункту 1.2, 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що інвестиційним прибутком, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб і на який нараховується військовий збір, є позитивна різниця між витратами особи на придбання інвестиційного активу і доходом, отриманим від його реалізації (тобто позитивний фінансовий результат).

Матеріалами справи підтверджують, що між ТОВ «Фондова компанія «Меридіан» (комісіонер) та ОСОБА_1 (комітент) укладено договір комісії від 18 вересня 2009 року №300/09-Б про придбання цінних паперів Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» номінальною вартістю 600,00 грн. комісіонером за дорученням позивача.

Відповідно до замовлення №1 від 21 вересня 2009 року позивач доручив придбати 198 акцій загальною сумою 118 800,00 грн.; відповідно до замовлення №2 від 23 вересня 2009 року позивач доручив придбати 341 акцію ціною за один цінний папір не більше 780,00 грн. загальною вартістю 236 280,00 грн.; відповідно до замовлення №3 від 28 вересня 2009 року позивач доручив придбати 330 акцій ціною за один цінний папір не більше 780,00 грн., загальною сумою 239 580,00.

Відповідно до звіту комісіонера від 16 жовтня 2009 року до договору комісії позивач придбав акції Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» придбано 869 акцій на суму 594 660,00 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 29 вересня 2009 року №334/09-Б позивач придбав 11 акцій Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» номінальною вартістю 600,00 грн. на загальну суму 6 600,00 грн., про що свідчить акт від 16 жовтня 2009 року про виконання зобов`язань по договору купівлі-продажу від 29 вересня 2009 року №334/09-Б.

Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 29 вересня 2009 року №336/09-Б позивач придбав 11 акції Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» номінальною вартістю 600,00 грн. на загальну суму 6 600,00 грн., про що свідчить акт від 16 жовтня 2009 року про виконання зобов`язань по вказаному договору.

Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 29 вересня 2009 року №337/09-Б позивач придбав 11 акцій Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» номінальною вартістю 600,00 грн. на загальну суму 6 600,00 грн., про що свідчить акт про виконання зобов`язань за вказаним договором від 16 жовтня 2009 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 29 вересня 2009 року №338/09-Б позивач придбав 11 акцій Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» номінальною вартістю 600,00 грн. на загальну суму 6 600,00 грн., що підтверджується актом про виконання зобов`язань за вказаним договором від 16 жовтня 2009 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» від 28 січня 2011 року позивач придбав частку у розмірі 1% номінальною вартістю 6 600,00 грн. у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект».

Як свідчить виписка по рахунку позивача, у період з 01 січня 2009 року по 20 травня 2009 року проведено розрахунок з ТОВ «Фондова компанія «Меридіан», яке діяло від імені позивача комісіонером при купівлі акцій Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект».

Відповідно до копії статуту Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект», затвердженого загальними зборами акціонерів від 26 травня 2008 року у редакції 01 жовтня 2009 року, ОСОБА_1 є власником 10% статутного капіталу із загальною кількістю акцій 110 штук на суму 66 000,00 грн. номінальною вартістю 600,00 грн. за одну акцію.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» у редакції 01 лютого 2011 року позивач володіє 89% статутного капіталу (вартість вкладу становить 587 400,00 грн.).

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» у редакції 02 березня 2011 року ОСОБА_1 є власником 90% статутного капіталу вартістю 594 000,00 грн.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» у редакції 11 лютого 2014 року ОСОБА_1 є власником 15,1% статутного капіталу вартістю 99 660,00 грн., статутний капітал Товариства складається з вартості вкладів його учасників.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» у редакції 12 травня 2016 року позивач не є власником статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект».

Таким чином, позивач надав докази, які підтверджують придбання акцій Закритого акціонерного товариства «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект», яке в подальшому реорганізоване в Товариство з обмеженою відповідальністю «Український проектно-вишукувальний та конструкторсько-технологічний інститут річкового транспорту «Укррічтранспроект» та факт перебування у власності позивача 15,1% статутного капіталу вартістю 99 660,00 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що інвестиційні витрати позивача повинні бути підтверджені розрахунковими документами, відповідно до норм Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, з огляду на таке.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», на який посилається відповідач, визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами та не регулює договірні відносини, зокрема, фізичної особи (яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності) з інвестування коштів.

Крім того, дія такого Закону та вказаного відповідачем Положення не поширюється на позивача як фізичну особу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі №804/13463/14.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство не встановлює відповідного виключного переліку документів, які можуть підтверджувати інвестиційні витрати.

Водночас, положеннями статті 4 Податкового кодексу України визначено, що податкове законодавство презюмує правомірність рішень платника податків.

У свою чергу обов`язок доказування у податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 20 лютого 2018 року у справі №817/149/17, від 29 березня 2018 року у справі №813/2758/16.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не довів отримання позивачем у 2016 році інвестиційного прибутку в межах спірних відносин та, відповідно виникнення у нього обов`язку щодо оподаткування його податком на доходи фізичних осіб і сплати з нього військового збору.

Оскільки докази отримання позивачем інвестиційного прибутку в 2016 році відсутні, відповідно, у нього відсутній обов`язок надання Книги обліку доходів і витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає податкові повідомлення-рішення від 18 березня 2019 року №, № та № протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить присудити понесені ним судові витрати по сплаті судового збору рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18 березня 2019 року №, № та №

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 39439980).

Суддя В.А. Кузьменко