Справа № 200/306/21-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. Справа№200/306/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35)

про визнання протиправним та скасування рішення від 17 листопада 2020 року № 252, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 17 листопада 2020 року № 252 щодо відмови в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років згідно із заявою від 13 листопада 2020 року, зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), із зменшенням пенсійного віку на 8 років, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з моменту звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто з 13 листопада 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/306/21-а за правилами спрощеного позовного провадження.

У період з 01 лютого 2021 року по 16 лютого 2021 року суддя Донецького окружного адміністративного суду Смагар С.В. перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач зазначає, що він маючи статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, розглянувши зазначену заяву позивача, відповідач прийняв рішення від 17 листопада 2020 року № 252, яким відмовив йому у призначенні пенсії у зв`язку із встановленою відсутністю відомостей про кількість відпрацьованих днів саме у зоні відчуження у 1987 році не менш 14 календарних днів, у зв`язку із тим, що у довідці від 12 червня 2013 року № 140 не зазначено про перейменування АТП 31406 на теперішній час та у зв`язку із не наданням посвідчення про відрядження до зони відчуження з оригінальними печатками. Рахує, що його статус як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році та факт перебування у зоні відчуження вже був встановлений раніше, а також підтверджується наданим ним відповідачу одночасно із заявою про призначення пенсії посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році (категорія 2), а також наданими Автобусним парком № 8 КП «Київпастранс» документами, що завірені круглими печатками вказаного підприємства, а саме: копіями відомостей про заробітну плату працівникам Артемівського АТП 31406 (11406) за липень-серпень 1987 року; довідкою № 535 «Про перебування у відрядженні на Чорнобильській АЕС»; довідкою про термін зберігання первинних документів за період з 1986 року по 1991 рік; довідкою про перейменування підприємства щодо Автобусного парку № 8 «Київпастранс». Крім того, позивач зауважив, що у відповідача збереглася фотокопія довідки від 27 січня 1993 року № 37/1, що підтверджує факт роботи позивача у зоні відчуження під час відрядження у період з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року, проте відповідач відмовляється приймати її до уваги, вимагаючи при цьому надати оригінал такої довідки, що засвідчений печатками.

Відповідач до суду надав відзив, де зазначив, що позивач 27 листопада 2020 року через ВЕБ-портал Пенсійного Фонду України звернувся до Управління із заявою № 10277 про призначенням пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і спеціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Для призначення пенсії за віком позивачем, поряд з іншими, були надані скановані копії документів, а саме: трудова книжка від 25 липня 1981 року; військовий квиток від 06 квітня 1982 року; відомості по нарахуванню заробітної плати за роботу у зонах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за липень - серпень 1987 року від 02 січня 2019року, видана Автобусним парком № 8 КП «Київпастранс»; довідка про перейменування від 12 червня 2013 року № 140; посвідчення учасника ліквідації II категорії наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у 1987 від 18 лютого 1993 року та долучені індивідуальні відомості про застраховану особу (код ) за період з січня 1998 року по березень 2014 року. Зазначає, що згідно проведеного аналізу змісту та належного оформлення прийнятих, сканованих відомостей по нарахуванню заробітної плати за роботу у зонах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за липень - серпень 1987 року від 02 січня 2019 року встановлено відсутність відомостей про кількість відпрацьованих днів саме в зоні відчуження у 1987 року не менш 14 календарних днів. Також звертає увагу суду на те, що у довідці від 12 червня 2013 року № 140 не зазначено про перейменування АТП 31406 на теперішній час, при цьому посвідчення про відрядження до зони відчуження з оригінальними печатками позивачем не надавалися. У зв`язку із вищенаведеним відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і спеціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку із відсутністю відомостей щодо роботи позивача у зоні відчуження. На думку відповідача, позивач набуде право на пенсію за віком з 12 березня 2024 року, за наявності 31 року страхового стажу, або при досягненні ним 63-річного віку, а саме з 12 березня 2027 року при наявності 29 років страхового стажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 4 серпня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 , що видане 18 лютого 1993 року Донецькою обласною державною адміністрацією.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом зі змісту позовної заяви та наданих позивачем документів встановлено, що останній звернувся за допомогою Веб-порталу Пенсійного фонду України до відповідача із заявою від 13 листопада 2020 року № 10227 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і спеціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Додатком до заяви, поряд з іншими, були сканкопії наступних документів: трудова книжка від 25 липня 1981 року серії НОМЕР_4 ; військовий квиток від 06 квітня 1982 року серії НОМЕР_5 ; відомості по нарахуванню заробітної плати за роботу у зонах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за липень - серпень 1987 року від 02 січня 2019 року, видана Автобусним парком № 8 КП «Київпастранс»; довідка про перейменування від 12 червня 2013 року № 140; посвідчення учасника ліквідації II категорії наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у 1987 від 18 лютого 1993 року серії НОМЕР_3 та долучені індивідуальні відомості про застраховану особу з січня 1998 року по березень 2014 року (код ).

Розглянувши заяву позивача від 13 листопада 2020 року та додані до неї документи, що надійшли на розгляд відповідача через Веб-портал Пенсійного фонду України, про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і спеціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач прийняв рішення від 17 листопада 2020 року № 252 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку. Так, зі змісту зазначеного рішення вбачається, що воно прийняте у зв`язку з встановленою відсутністю відомостей про кількість відпрацьованих днів позивачем саме в зоні відчуження у 1987 року не менш 14 календарних днів, а також у зв`язку з відсутністю у довідці від 12 червня 2013 року інформації про перейменування АТП 31406 на теперішній час та у зв`язку з ненаданням заявником посвідчення про відрядження до зони відчуження з оригінальними печатками.

Згідно зазначеного вище рішення страховий стаж позивача склав 27 років 8 місяців 19 днів.

Також вказане рішення має твердження про те, що право на пенсію за віком позивач буде мати досягнувши 60-річного віку, а саме з 12 березня 2024 року, за наявності 31-го року страхового стажу, або при досягненні 63-річного віку, а саме з 12 березня 2027 року при наявності 29 років страхового стажу.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 25 липня 1981 року позивач, зокрема у період з 7 червня 1984 року по 30 березня 1989 року працював, у тому числі, на посаді водія третього класу на Артемівському АТП 0411 (з 01 жовтня 1986 року перейменовано на Артемівське АТП 31406).

Як вбачається із довідки від 27 січня 1993 року № 37/1, що видана Артемівським автопідприємством 11406, позивач, під час його роботи на Артемівському автотранспортному підприємстві 11406 знаходився у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року та виконував роботу на посаді водія у м. Чорнобиль.

Із копії відомості «Про нарахування заробітної плати за роботу в зонах з ліквідації наслідків ЧАЕС за період з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року, а також із довідки № 585, що були надіслані позивачу «Автобусним парком № 8» 13 червня 2013 року за вих. № 572 вбачається, що у період з 17 липня 1987 року по 17 серпня 1987 року позивач, у зв`язку із виконанням своїх трудових обов`язків, перебував безпосередньо у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в якості водія та отримував заробітну плату. Загальна кількість відпрацьованого часу становить 15 днів 203 години.

Як вбачається із довідки від 12 червня 2013 року № 140, що видана Автобусним парком № 8, згідно з наказом Міністерства автотранспорту УРСР № 91 від 29 квітня 1986 року «АТП 09111» перейменовано на АТП 33027; згідно з наказом Міністерства автотранспорту УРСР № 3 від 27 липня 1988 року «АТП 33027 перейменовано на АТП 13027; згідно з розпорядженням Київської міської адміністрації № 2376 від 7 грудня 1998 року «АТП 13027 перейменовано на Комунальне автотранспортне підприємство 13027; відповідно до наказу № 2 від 1 листопада 2001 року Комунальне автотранспортне підприємство 13027 перейменовано на Автобусний парк № 8 КП «Київпастранс».

Архівним відділом Бахмутської міської ради, у відповідь на запит представника позивача, листом від 28 грудня 2020 року за № 13-07-08/1373, повідомлено останнього про те, що документи з кадрових питань (особового складу) та документи з основної діяльності Артемівського АТП 31406 (11406) за 1984 1989 роки, попередні та наступні роки на зберігання до відділу не надходили, а тому повідомив про неможливість надати відомості про відрядження до зони відчуження для ліквідації аварії на ЧАЕС у 1987 році ОСОБА_1 не видається за можливе.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05 листопада 1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IVвід 09 липня 2003 року визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно вимог частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років.

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку - на 8 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Порядком №22-1 передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Згідно статі 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наведеного випливає, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду, висловленою ним у постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 205/8713/16-а.

Отже суд доходить висновку щодо неправомірності прийнятого відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , як особі, яка працювала у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, із зменшенням пенсійного віку, передбаченого Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а і з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує його при розгляді даної справи.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) про визнання протиправним та скасування рішення від 17 листопада 2020 року № 252, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) від 17 листопада 2020 року № 252 про відмову в призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13 грудня 2019 року.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 16 лютого 2021 року. Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар