Справа № 380/6699/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6699/20 пров. № А/857/14415/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

представника позивача Мазана О.І.,

представника відповідача Посисень І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Сакалошем В.М.; складене у повному обсязі 16 жовтня 2020 року) в адміністративній справі № 380/6699/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про визнання протиправними і скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України (далі також - МЮ України) від 03.07.2020 № 1733/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ МЮ України від 13.07.2020 № 2382/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом відповідача від 13.07.2020 № 2382/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 » анульовано доступ йому до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважає, що оскаржувані накази прийняті з порушенням норм законодавства (Порядок № 990) щодо підстав проведення перевірки, при тому, що лист слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області не є в переліку підстав для проведення контролю чи камеральної перевірки за діяльністю у сфері державної реєстрації. Крім того, він з 04.09.2018 працює на посаді Державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, а не Вовківської сільської ради, що свідчить про проведення перевірки та притягнення до відповідальності державного реєстратора не відповідного суб`єкта державної реєстрації. Також цими наказами порушено його право на працю; паралізовано роботу Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та унеможливило належне використання цим органом своїх прав та обов`язків з метою надання особам відповідних послуг, що є додатковою підставою для скасування цих наказів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило МЮ України, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувані у цій справі накази були прийняті відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства та при підтвердженні в ході перевірки вчинених позивачем порушень при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав, що й стало основою для прийняття наказу № 2382 від 13.07.2020; проте суд першої інстанції вказаних обставин не врахував. А доводи позивача про те, що ним не було допущено жодних порушень, оскільки до заяви було подано достатній перелік документів, не відповідають дійсності, оскільки заявником не було надано документа, який би засвідчував прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. МЮ України не погоджується з позицією позивача, з якою проте погодився суд першої інстанції, про те, що оцінка порушень, допущених державним реєстратором під час вчинення ним реєстраційних дій, не спростовує невмотивованість застосованого до позивача стягнення. Тобто, на думку суду, підставою для визнання неправомірними спірних наказів є не висновки щодо допущених позивачем недоліків у роботі, а недотримання відповідачем вимог щодо обґрунтованості та зазначення мотивів прийняття спірних рішень.

Вказує, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись із його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків, проте, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Зокрема, не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму; рішення може бути скасовано лише для виправлення істотної помилки. Також звертає увагу на те, що право вибору виду стягнення відноситься до дискреційних повноважень МЮ України і адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, при тому, що анулювання доступу до реєстрів є контрольною функцією, яка застосовується виключно за наслідками та у випадку вчинення державними реєстраторами порушень в процесі вчинення реєстраційних дій.

Позивач подав до суду відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому вказав, що така не підлягає задоволенню, позаяк жодних обтяжень чи іпотек щодо об`єкта реєстрації на дату реєстрації позивачем не було, а при реєстрації було взято до уваги документи про зміну площі об`єкта та довідку кваліфікаційного експерта, що було достатнім для розгляду заяви. Вказує, що оскаржувані накази МЮ України прийняті з порушенням встановленого законодавством Порядку № 990, зокрема щодо підстав проведення перевірки, що підтверджується висновком Верховного Суду (постанова у справі № 243/2194/18 від 17.09.2019). З покликанням на теорію «плодів отруйного дерева» вважає недопустимими докази, отримані внаслідок істотного порушення гарантованих законодавством прав та свобод людини; а недотримання вимог законодавства призводить до визнання такої перевірки та рішень, прийнятих за її результатами, незаконними. Крім того, камеральну перевірку відповідачем проведено відносно державного реєстратора Вовківської сільської ради, на час проведення якої позивач посади в даного суб`єкта державної реєстрації не займав і відповідно не перебував з ним у трудових відносинах; отже, перевірку було проведено (а відтак і притягнуто до відповідальності) не відповідного суб`єкта державної реєстрації. Всупереч приписам законодавства МЮ України не повідомило ні роботодавця державного реєстратора, ні самого державного реєстратора про факт проведення перевірки і винесло рішення з порушенням встановленого порядку. Також відповідачем не обґрунтовано належним чином необхідність застосування виду стягнення у вигляді анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; а його дискреційні повноваження не є необмеженими чи абсолютними та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення. Наведене свідчить про необґрунтованість/незаконність прийняття відповідачем наказів, тому існують об`єктивні підстави стверджувати про те, що очевидними є ознаки протиправності оскаржуваних наказів. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, розпорядженням Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 04.08.2018 № 28-ос Павлишин Н. П. А був призначений на посаду державного реєстратора Жирівської сілької ради.

На підставі листа слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 05.05.2020 МЮ України винесло наказ № 1733/7 від 03.07.2020 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 ».

На підставі наказу МЮ України № 1733/7 від 03.07.2020 було проведено камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

У ході проведення зазначеної перевірки, були виявлені порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно.

За результатами проведення камеральної перевірки на підставі наказу МЮ України № 1733/7 від 03.07.2020 винесено наказ від 13.07.2020 № 2382/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 ».

Цим наказом анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 .

Вважаючи, що вказані накази є протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржувані накази прийняті без дотримання вимог Порядку здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що призвело до суттєвих порушень прав позивача. Також оскаржувані накази не є належним чином обгрунтовані та мотивовані.

Разом з тим, оцінка порушень, допущених державним реєстратором під час вчинення ним реєстраційних дій, не спростовує невмотивованість застосованого до позивача стягнення. Тобто, підставою для визнання неправомірними спірних наказів є не висновки щодо допущених позивачем недоліків у роботі, а не дотримання відповідачем вимог щодо обґрунтованості та зазначення мотивів прийняття спірних рішень (наказів).

Наведена позиція узгоджується з судовою практикою Верховного суду викладеною в постановах від 15.08.2019 у справі № 826/12480/17, від 17.07.2019 у справі № 420/5711/18, від 14.11.2018 у справі № 814/2229/17, від 10.07.2019 у справі № 820/2849/17.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

За вимогами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

Частиною другою статті 37-1 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Процедуру здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань визначає Порядок № 990, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 (далі - Порядок № 990).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим Порядком.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 990 Мін`юст не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки повинен був надіслати суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, рекомендованим листом з описом вкладення примірник відповідного рішення Мін`юсту, до якого додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки.

Згідно з пунктами 4 - 7 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:

1) порушення строків, визначених Законами;

2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;

3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;

4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;

5) скасування (видалення) записів з реєстрів;

6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мінюсту. Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів. Наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 990 під час проведення камеральної перевірки комісія має право:

1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів;

2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах;

3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

За приписами пункту 9 Порядку № 990 результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються:

- дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік);

- прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку;

- підстава проведення камеральної перевірки;

- опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів;

- пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 990 за результатами проведеної камеральної перевірки Міністерство юстиції України на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

За вимогами пункту 12 Порядку № 990 Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Згідно із пунктом 13 Порядку 990 під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати посадовій особі Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.08.2018, жодних обтяжень чи іпотек на дату реєстрації позивачем заяви не було, відтак покликання відповідача на те, що під час розгляду заяви, по якій проведено камеральну перевірка, позивачем перевірялась інформація з приводу наявності обтяжень об`єкта, що був предметом реєстрації, є безпідставними.

Також, як правильно вказав суд першої інстанції, пункт 4 Порядку № 990, який був підставою для проведення камеральної перевірки, містить виключні підстави для проведення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації і не містить такої підстави, як вимога (лист) слідчого (Головного управління Національної поліції у Львівській області) про необхідність проведення перевірки.

Також, статтями 93, 110 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відтак, підставою для проведення вказаної перевірки могла бути лише постанова слідчого, а не його лист.

Як встановлено судом, з 04.09.2018 ОСОБА_1 працював на посаді державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області відповідно до Розпорядження від 04.09.2018 № 28-ОС.

Проте, всупереч приписам пункту 2 Порядку № 990, які зобов`язували відповідача надіслати рішення про проведення камеральної перевірки суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебував позивач, таке рішення було надіслане на адресу Вовківської сільської ради.

Позивачу нічого не було відомо про проведення перевірки, відтак в порушення приписів пункту 13 Порядку № 990 позивач був позбавлений своїх прав на подання посадовій особі МЮ України своїх пояснень та додаткової інформації, що стосується предмета перевірки та додаються до матеріалів перевірки.

Аналогічно відповідачем не було дотримано вимог пункту 12 Порядку № 990 щодо надсилання рішення за результатами перевірки позивачу.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідача вказала, що Жирівська сільська рада листом повідомляла про вказане Вовківську сільську раду, у зв`язку з чим в судовому засіданні оголошувалась перерва для надання відповідних доказів; проте, такі докази до суду надані не були.

Також вказана камеральна перевірка була проведена стосовно державного реєстратора Вовківської сільської ради, позаяк на час проведення такої позивач вказаної посади уже не займав і не перебував з Вовківською сільською радою в трудових відносинах.

Проте, в оскаржуваних наказах МЮ України вказано посаду державного реєстратора Вовківської сільській раді, що свідчить про проведення перевірки та притягнення до відповідальності державного реєстратора не відповідного суб`єкта державної реєстрації.

Невиконання зазначених вище вимог має наслідком визнання такої перевірки незаконною.

Враховуючи протиправність наказу від 03.07.2020 № 1733/7 МЮУ «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 », є прийнятий за результатами такої перевірки наказ МЮ України від 13.07.2020 № 2382/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_1 ».

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що всупереч приписами частини другої статті 37-1 Закону № 1952-ІV, яка встановлює, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення, у спірному наказі відповідачем належним чином не обгрунтовано та не мотивовано, з яких підстав державному реєстратору анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не застосовано інший вид відповідальності, що є порушенням принципів обґрунтованості та гласності прийнятого рішення.

Не спростовуючи допущених позивачем порушень, колегія суддів апеляційного суду додатково зазначає, що вказані вище процедурні порушення, допущені відповідачем під час прийняття оскаржуваних наказів та проведення перевірки є суттєвими, такими, що призвели до грубого порушення прав позивача і, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у зазначених вище постановах, є самостійною підставою для скасування оскаржуваних наказів, при тому, що всупереч приписам частини другої статті 77 відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав до суду відповідних доказів на підтвердження правомірності своїх дій та прийнятих рішень.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 380/6699/20 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 12 лютого 2021 року.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду