Справа № 160/14756/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
10.11.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", в якій просить:
- визнати протиправним дії відповідача з неприйняття заяви-розрахунку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 17.06.2020 року, та відповідно з невиплати належного позивачу страхового відшкодування по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності серія АДЧ №583711 за період часу з 22 квітня 2020 року по 18 травня 2020 року (з яких 23 дні за рахунок коштів Фонду);
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Павлоградським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області було надано відмову у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України позивачу за місцем роботи ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за листками непрацездатності. Підставою для відмови в оплаті тимчасової непрацездатності стало те, що підприємство на час непрацездатності позивача знаходилось у простої. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, вказуючи на те, що під час простою підприємства не з вини працівника допомога по тимчасовій непрацездатності має надаватись працівнику на загальних підставах.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
02.12.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує, що до Павлоградського відділення 19.06.2020 від третьої особи - страхувальника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла заява-розрахунок про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, але 23.06.2020 Павлоградським відділенням відхилено заяву-розрахунок, у зв`язку з включеними до неї листків непрацездатності працівників підприємства з періодом непрацездатності, що збігається з періодом простою підприємства. При цьому страхувальником не підтверджено факт виходу таких працівників на роботу у період простою. Після чого ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» були, повторно, надіслані заяви-розрахунки без урахування працівників, дні непрацездатності яких тривали після закінчення простою підприємства. Враховуючи позицію Міністерства соціальної політики України, яка викладена в листі від 31.07.2015 №445/18/99-15, для працівників підприємства, яким на час простою визначено спеціальний графік виходу на роботу або передбачено необхідність виходу на роботу на певний період, допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду надається на загальних підставах за календарні дні його тимчасової непрацездатності. Павлоградським відділенням неодноразово була надана інформація до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо призначення та виплати матеріального забезпечення під час простою підприємства, а також оплати днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України за період непрацездатності, яка припадає на час простою не з вини працівника (якщо не передбачений вихід працівника на роботу) та триває після його закінчення, а саме про необхідність призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам за календарні дні починаючи з 16 травня 2020 року на умовах, визначених статтею 22 Закону № 1105 та вжиття заходів для забезпечення прав застрахованих осіб на своєчасне отримання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування України. Таким чином, працівників не позбавлено права на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатністю на період простою підприємства, за умови, виробничої необхідності та обов`язкової присутності або виходу на роботу такого працівника, що повинно бути оформлено відповідним наказом по підприємству. Отже, Павлоградським відділенням відхилено заяву-розрахунок ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яка надійшла 19.06.2020 у зв`язку з відсутністю правових підстав для її фінансування. Підсумовуючи викладене, вимоги позивача зобов`язати Павлоградське відідлення нарахувати та оплатити за рахунок Фонду соціального страхування України тимчасовій непрацездатності є безпідставними та суперечать законодавству.
08.12.2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи, в яких зазначено, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вважає рішення відповідача про відмову у здійсненні фінансування для оплати допомоги з тимчасової непрацездатності незаконним та таким, що суперечить вимогам законодавства.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є громадянином України згідно з паспортом № НОМЕР_1 .
Згідно з трудовою книжкою позивача серії БН №409672 від 28.12.2001 року позивач працює з 01.01.2013 року повний робочий день у ПСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля».
Згідно з листками непрацездатності серії АДЮ №661806 та серії АДЧ №583711 позивач перебував на лікарняному з 21.04.2020 року по 18.05.2020 року.
Наказом №2244 від 15.04.2020 року ПСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» в період часу з 20.04.2020 року по 15.05.2020 року перебувало у простої.
Отже, на період знаходження позивача на тимчасовій непрацездатності ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» знаходилось у простої.
Відповідно до розрахунку заробітної плати сума нарахованої допомоги з тимчасової непрацездатності склала за перші 5 календарних днів за рахунок Третьої особи ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в розмірі 4986,70 грн.
Як встановлено судом, 23.06.2020 Павлоградським відділенням відхилено заяву- розрахунок у зв`язку з включеними до неї листків непрацездатності працівників підприємства з періодом непрацездатності, що збігається з періодом простою підприємства.
Не погоджуючись з відмовою у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105 (далі - Закон № 1105).
Відповідно до ст. 20 Закону №1105 надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Статтею 22 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Згідно статті 30 наведеного Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
На підставі ст. 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Тобто, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.
Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.
Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров`я від 09 квітня 2008 року №189 Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності (далі Порядок № 189).
Згідно пункту 3.2 Порядку № 189 організація експертизи тимчасової непрацездатності здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2011 року №455 та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листків непрацездатності, вказані листки первісно видані на підставі та у відповідності до приписів законодавства. Будь-яких помилок, виправлень, відсутності реквізитів, визначених вищенаведеними інструкціями, листки непрацездатності серії АДЮ №661806 та серії АДЧ №583711 не містять. Це підтверджується і тим фактом, що при прийнятті вказаних листів непрацездатності відповідачем не наведено будь-яких недоліків в оформлені відповідних документів на отримання матеріальної допомоги. Вказана обставина не є спірною і не заперечується відповідачем.
Причиною не призначення допомоги позивачу, як зазначає відповідач і підтверджується матеріалами справи є період перебування позивача на лікарняному у період простою ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
Суд наголошує, що стаття 23 Закону № 1105 визначає підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності:
1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;
3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;
6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.
Згідно частині 2 даної статті застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.
Відтак наведена стаття містить вичерпний перелік підстав, при яких матеріальна допомога не призначається, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Листом Мінсоцполітики від 23.06.2020 року №6387/0/290-20/45 «Щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності під час запровадження простою на підприємстві» роз`яснено підстави виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності та зазначено, що період простою підприємства не належить до переліку підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, встановлених ст. 23 Закону №1105.
В листі, також, процитовані норми Закону №1105 та зазначено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Порядок і умови видачі листка непрацездатності визначає Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455, яка не містить положення згідно з яким листок непрацездатності не видається у період простою підприємства.
В листі Мінсоцполітики від 23.06.2020 року №6387/0/290-20/45 зазначено, що під час простою підприємства не з вини працівника допомога по тимчасовій непрацездатності має надаватись працівнику на загальних підставах.
Суд погоджується з відповідною позицією та зазначає, що відповідачем не може бути відмовлено у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованих особам у випадах, інших, ніж передбачені ст. 23 Закону №1105.
Судом наявності таких підстав не встановлено. Суду не надано доказів того, що вказані листки видані з порушеннями або є недійсними. Відповідачем вказана обставина не спростована і взагалі не була досліджена їм при розгляді вказаних листків непрацездатності.
З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 06.11.2020 року №20.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним дії відповідача з неприйняття заяви-розрахунку ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 17.06.2020 року, та відповідно з невиплати належного позивачу страхового відшкодування по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності серія АДЧ №583711 за період часу з 22 квітня 2020 року по 18 травня 2020 року (з яких 23 дні за рахунок коштів Фонду).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 06.11.2020 року №20.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно