Справа № 585/150/21
Суддя: Євлах О. О.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/150/21
Номер провадження 2-а/585/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача інспектора СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьова Олександра Олексійовича,

вимоги позивача: про визнання протиправною та скасування постанови у спераві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 860001 від 19.01.2021 року,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 25 січня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови у спераві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 860001 від 19.01.2021 року.

2. Позов обґрунтував тим, що 19 січня 2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області капітаном поліції Линтварьовим О.О. винесено оскаржувану постанову серії БАА №860001 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за правопорушення, якого він не скоював.

Оскаржувана постанова серії БАА №860001 від 19.01.2021 року винесена відносно нього з грубим порушенням вимог Конституції України, КУпАП, Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , яка набрала чинності для України 11.09.1997, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, норм Закону України «Про Національну поліцію», а отже його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., якого він не вчиняв, виходячи-з наступного.

Інспектор Линтварьов О.О., виносячи відносно нього оскаржувану постанову та притягуючи його за ч.4 ст. 126 КУпАП, не навів в її мотивувальній та резолютивній частинах жодного доказу того, які саме вимоги та якого конкретно закону чи/або нормативно-правового акту він порушив, а також порушив його право на захист, гарантоване ст, 268 КУпАП, так як не залучив до розгляду справи адвоката, на участі якого він наполягав.

Він, на вимогу поліції, надав усі передбачені п.п. 2.1. ПДР України документи, в тому числі і посвідчення водія. Відповідно, жодного порушення нормативно-правового акту, на яке містить посилання оскаржувана постанова серії БАА №86оооі від 19.01.2021 року він не допустив. Під час перевірки його документів на право керування транспортним засобом інспектор повідомив мені що він позбавлений права керування транспортним засобом. Дане обмеження накладено Роменським міськрайонним судом, однак посвідчення водія на виконання вказаного рішення у нього не вилучалося та про його існування він дізнався від інспектора СРПП Роменського РВП. Інспектором поліції було інкриміновано йому порушення пункту 2.1 ПДР України та складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП, в супереч тому, що у вказаний день та час він на законних підставах керував транспортним засобом, оскільки мав при собі посвідчення водія з відповідною категорією «В», що дає право керувати легковим автомобілем. Таким чином, в його діях не було порушень жодного з підпунктів П.2.1. Правил дорожнього руху, а від так відсутня вина, що виключає склад адміністративного правопорушення за вказаним пунктом ПДР. Фактично інспектором поліції йому було пред`явлено порушення правил дорожнього руху (керування без посвідчення водія відповідної категорії) за яке нормою ч.4 ст.126 КУпАП не передбачена відповідальність. Пункт 2.1. ПДР України не містить заборони чи обмежень водію у праві керування транспортним засобом, а зобов`язує його мати при собі посвідчення водія з відповідною категорією. Виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства, ч.4 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за дію, яка не визнана законом як протиправна, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян або на встановлений порядок управління.

3. Відповідач відзив на позову заяву не надав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Сторони в судове засідання не з`явилися..

Від представника позивача Цимбала В.І. надійшла заява в якій він просив проводити розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

5. Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху від 19 січня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, так як він 19 січня 2021 року о 10 годині 50 хвилин в м.Ромни по вул.Полтавській водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI АЗ НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Роменським міськрайонним судом згідно постанови від 01.04.2020 року на 10 років, чим порушив п.п.2.1 ПДР України. (а.с.5)

ОСОБА_1 не погодився з даною постановою і оскаржив її до суду.

ІV. Норми права.

6. Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому, відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Суд та національні суди відповідної країни при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

V. Оцінка суду.

9. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд вважає, що Інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьовим О.О. під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було порушено право ОСОБА_1 на захист, гарантоване йому ст.268 КУпАП, так як доказів про залучення адвоката, на участі якого ОСОБА_1 наполягав, про що він зазначає в своїй позовній заяві, поданій до суду. Як не надано відповідачами доказів на спростування доводів позивача.

На підставі викладеного, підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем інспектором СРПП Роменського РВП Линтварьова О.О. гарантованого чинним законодавством права на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме - до компетентної посадової особи Роменського РВП ГУНП в Сумській області.

Вказане є достатньою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьова Олександра Олексійовича, Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №860001 від 19.01.2021 року - задовольнити частково.

2. Скасувати постанову серії БАА №860001, винесену 19 січня 2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Роменського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Линтварьовим Олександром Олексійовичем, про притягнення до адміністративної відповіданості ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять ) гривень.

3. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 4 ст. 126 КУпАП направити на новий розгляд до Компетентної посадової особи Роменського РВП ГУНП в Сумській області.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Линтварьов Олександр Олексійович, місцезнаходження: вулиця Коржівська, 107, м. Ромни, Сумська область, індекс 42000

Відповідач: Роменського РВП ГУНП в Сумській області, місцезнаходження: вулиця Коржівська, 107, м. Ромни, Сумська область., індекс 42000.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах