Справа № 320/5953/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року Справа № 320/5953/20
20 серпня 2020 р. на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2020 р. у справі №320/5953/20 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України надійшла адміністративна справа №199/3846/20 за позовом №320/5953/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дніпровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України із позовними вимогами щодо:
- визнання протиправним та скасувати пункту 65 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №37 від 22 березня 2019 р. про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ-ої групи інвалідності з 03 грудня 2018 р. внаслідок мінно-вибухової травми, а саме: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, посттравматичної невропатії правого окорухового нерву, акубаротравми, її наслідків і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини;
- зобов`язання Міністерства оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно з Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 р. у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною відмовою відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги, яка оформлена протоколом №37 від 22 березня 2019 року. Позивач вказує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 р. у розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи, виплату якої він просить здійснити з урахуванням раніше виплачених сум. При цьому зазначає, що відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 072763, 28 грудня 2016 року позивачу встановлено III групу інвалідності, в свою чергу II групу інвалідності призначено через 1 рік 11 місяців та 3 дні, а саме 03 грудня 2018 року (довідка МСЕК серії 12 ААА № 738963), а тому зміна групи інвалідності відбулась в межах дворічного терміну.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2020 р. дана адміністративна справа розподілена судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №320/5953/20 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
28 вересня 2020 року засобами електронного зв`язку від представника третьої особи надійшли письмові пояснення на адміністративний позов, в яких представник стверджує, про незаконність та необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки між первинним встановленням 15% втрати працездатності та черговим оглядом МСЕК яким позивачу встановлено II групу інвалідності пройшло більше двох років підстав для прийняття комісією позитивного рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає, тому відмова у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги в даному випадку є правомірною. Також зазначає, що при розгляді даної справи, суд лише вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги.
30 вересня 2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними та необгрунтованими, відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає. Зазначає, що позивачу з 14.07.2015 року під час первинного огляду МСЕК встановлено 15% втрати працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК серія АГ №0000849 від 14.07.2015 року, в подальшому під час чергового медичного огляду позивачу встановлено III групу інвалідності з 28.12.2016 року, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААА №072763 від 26.01.2017 року на підставі чого йому виплачена допомога в сумі 240 000,00 грн. А після проведення чергового огляду МСЕК з 17.12.2018 року встановлено II групи інвалідності з 03.12.2018 року, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААА №738963 від 17.12.2018 року. За твердженням відповідача, в зв`язку з тим, що між первинним встановленням 15% втрати працездатності та черговим оглядом МСЕК яким позивачу встановлено II групу інвалідності пройшло більше двох років підстав для прийняття комісією позитивного рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає, тому відмова у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги в даному випадку є правомірною.
08 жовтня 2020 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив до позовної заяви, в якій, зокрема, зазначено, що, як було зазначено у позовній заяві, позивачу первинна група інвалідності була встановлена 28 грудня 2016 року (довідка МСЕК серії 12 ААА № 072763, III група інвалідності), в свою чергу 03 грудня 2018 року встановлено II групу інвалідності, тобто через 1 рік 11 місяців та 3 дні з моменту первинного встановлення інвалідності, тому з моменту встановлення первинної групи інвалідності, саме коли і було використане право на отримання одноразової грошової допомоги, та її зміна відбулося в межах двох років.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 11 листопада 2014 року по 28 січня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, внаслідок чого 09 січня 2015 року позивачем було отримано вибухову травму.
25 серпня 2015 року позивача було звільнено з військової служби.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданої обласною МСЕК від 14.07.2015р. ступінь втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 становить 15 відсотків, внаслідок травми, пов`язаної виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини.
Згідно з Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 4118 від 04 жовтня 2016 року було встановлено причинний зв`язок захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 «травма, захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини».
З 28 грудня 2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, захворюванням, пов`язаними з захистом Вітчизни, згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 072763 від 26.01.2017 р. на підставі чого виплачена допомога в сумі 240000,00 гривень.
Матеріалами справи підтверджується також і той факт, що згідно з довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 з 03 грудня 2018 року було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмою, захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, згідно довідки МСЕК серії 12 ААА № 738963.
З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги позивач звернувся до Міністерства оборони України з відповідним пакетом документів згідно з Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.
До цього листа додано виписку з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.03.2019р. №37, згідно якої, розглянувши подані документи, відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги, солдату ОСОБА_1 , якого 25.08.2015р. звільнено з військової служби та 14.07.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що сталося 09.01.2015р., а 28.12.2016р. під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, а 03.12.2018р. під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини.
Посилаючись на абзац 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 240000 гривень
Не погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21-4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті, йому призначається і виплачується одноразова грошова допомога.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно пункту "б" частини 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин (надалі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність це міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Частиною другою пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцю (в тому числі і військовослужбовцю строкової служби) більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 15.03.2018 у справі № 816/4195/15, від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17, від 05.02.2019 у справі 820/4143/18, від 13.06.2019 року по справі № 820/3705/18.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішенням відповідачем про відмову позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги зазначено те, що група інвалідності позивачу встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, з посиланням на п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку № 975.
Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення позивачу групи інвалідності) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Згідно з п. 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що позивачу 14.07.2015 р. під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності, а 28.12.2016 р. органами МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.
За таких обставин, суд доходить висновку, що на позивача не розповсюджується дія положень п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку № 975, оскільки у 2016 році йому первинно було встановлено групу інвалідності та виплачено у зв`язку з цим допомогу в сумі 240000,00 грн. Між тим, застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності позивачу або у випадку якщо б позивачу було встановлено більший відсоток втрати працездатності.
При цьому, ІІ групу інвалідності позивачу було встановлено через 1 рік 11 місяців та три дні, а саме: 03 грудня 2018 року, тобто до спливу дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідачем безпідставно встановлено відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а тому прийнятий відповідачем висновок про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням позивачу II групи інвалідності 03.12.2018 року внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини підлягає скасуванню, а позовні вимоги за даним позовом - задоволенню.
Щодо доводів про те, що зобов`язання здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи, з урахуванням раніше виплачених сум є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, то суд вважає їх безпідставними, оскільки під час вирішення спору встановлено, що позивачем виконано усі вимоги Порядку № 975 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надано повний перелік документів, що не спростовано відповідачем, а також встановлено відсутність підстав для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, що свідчить про те, що відповідач мав прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, проте, прийняв протилежне, з огляду на що, відповідачем вже реалізовано свободу розсуду, інших шляхів для дій суб`єкта владних повноважень в нього не залишилось, а тому, суд вважає, що таке зобов`язання не є втручанням у дискрецію Міністерства оборони України.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, копія якого міститься в матеріалах справи. Таким чином, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись ст. 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправним та скасувати пункту 65 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №37 від 22 березня 2019 р. про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ-ої групи інвалідності з 03 грудня 2018 р. внаслідок мінно-вибухової травми, а саме: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, посттравматичної невропатії правого окорухового нерву, акубаротравми, її наслідків і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерства оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно з Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 р. у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, з урахуванням раніше виплачених сум.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко