Справа № 201/3069/20
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 201/3069/20
провадження 2а/201/3/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем - Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Козар Дмитра Костянтиновича, третя особа Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 березня 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Козар Д.К. про визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі. Позивач в своєму позові посилається на те, що 31 січня 2020 року інспектором поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 140 КУпАПП (не належне утримання трамвайних колій на проїзній частині та покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньо-колійному просторі) і накладено штраф. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки хоча вказана перевірка трамвайних колій і була інспектором в тому місці, де вказано в постанові, але він виконував свої обов`язки правильно, без порушення правил утримання вказаних трамвайних колій, руху та інш., постанова складалася інспектором без врахування його зауважень та конкретної дорожньої обстановки, доказів правопорушення не надано, тобто факт порушення оснований на припущенні, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався, місце розгляду правопорушення вказане не вірно, про постанову інспектор йому нічого не сказав, а надана майже не читається. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором протиправними і незаконними, оскаржувана постанова є протиправною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням законодавства, тому просив визнати дії інспектора поліції по складанню вказаної постанови незаконними і скасувати цю постанову, закрити провадження в адміністративній справі поліції проти нього, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомили; вказаним і матеріалами справи, позовні вимоги не визнали, дійсно було зафіксоване адміністративне правопорушення з боку ОСОБА_1 , в передбаченому законом порядку інспектором було складено постанову з роз`ясненням її змісту правопорушнику, постанова вручена. Оспорювана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 140 КУпАПП та накладенню штрафу обґрунтована. Вважають вказану постанову законною, складена постанова вірно, всі істотні умови при її складанні дотримано і правильно відображено. Вважають, що все інспектором зроблено згідно вимог закону. Позов вважають не доведеним і безпідставним та не можливим його задоволення. Не заперечували проти розгляду справи без їх участі і відмови в задоволенні позову. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 205 КАС України.

Представники третьої особи КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради і Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП позовні вимоги не визнали, оспорювана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 140 КУпАПП та накладенню штрафу обґрунтована. Вважають вказану постанову законною, складена постанова вірно, всі істотні умови при її складанні дотримано і правильно відображено. Позов вважають не доведеним і безпідставним та не можливим його задоволення.

З`ясувавши думку сторін, третьої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2020 року о 12 годині 00 хвилині інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Козар Д.К. було зафіксовано і помічено, що на перехресті проспекту Пушкіна та вулиці Шмідта в місті Дніпрі ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника ремонтно-будівельного управління КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, відповідальний за належне утримання трамвайних колій на проїзній частині та покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньо-колійному просторі на перетині із проїзною частиною глибиною від 5 до 8 сантиметрів допустив перебування висоти головок 8 см від рівня проїзної частини, чим порушив п. 3.1.1 та п. 3.6.1 ДСТУ 3587-97 та п. 1.5 Правил дорожнього руху України. Стосовно вказаної особи позивача ОСОБА_1 складено постанову серії НК № 037293 від 31 січня 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 140 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1020 грн., вказану постанову про адміністративне правопорушення відразу в той же день було вручено позивачу як порушнику.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає, що позивачем по даній справі не пропущено строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, позивач відразу після отримання вказаної оскаржуваної постанови в десятиденний термін (з урахуванням отримання інформації про постанову і пошту) звернувся з позовом до суду, не позбавлений права на оскарження постанови інспектора ПП.

У тексті постанови зазначено, що 31 січня 2020 року о 12 годині 00 хвилині інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції Козар Д.К. було зафіксовано і помічено, що начебто на перехресті проспекту Пушкіна та вулиці Шмідта в місті Дніпрі ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника ремонтно-будівельного управління КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, відповідальний за належне утримання трамвайних колій на проїзній частині та покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньо-колійному просторі на перетині із проїзною частиною глибиною від 5 до 8 сантиметрів допустив перебування висоти головок 8 см від рівня проїзної частини, чим порушив п. 3.1.1 та п. 3.6.1 ДСТУ 3587-97 та п. 1.5 Правил дорожнього руху України. Стосовно вказаної особи позивача ОСОБА_1 складено постанову серії НК № 037293 від 31 січня 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 140 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 1020 грн.

Проте для таких висновків у особи, яка винесла постанову, не було жодних підстав. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи. Істотне значення має та обставина, що у вказаний в постанові інспектором день і час позивач дійсно перебував на вказаній посаді, чи виконував свої обов`язки, де безпосередньо перебував, чи міг вплинути на вказані обставини чи інш. за таких обставин правил не порушував, а поліцейський же стверджує про навмисне порушення ДСТУ і КУПАП в тому місці, не зазначаючи в оскаржуваній постанові чи дійсно він міг здійснювати вказане і як це зафіксовано, чи спричинило це якісь наслідки, чи може була створена аварійна ситуації чи інш.(тобто не вказано точно або хоча б приблизно суть і об`єктивна сторона правопорушення), пояснення на місці від порушника ніхто не відбирав, додатків до постанови немає, належних доказів про інше суду не надано, взагалі не вказано про якесь порушення і його суть. Тобто порушено принцип юридичної визначеності, а отже і права позивача. Постанова інспектора є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: в даній постанові під час встановлення обставин для повного та всебічного розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 280 КУпАП у постанові немає даних чи були свідки правопорушення, дані цих осіб є відомостями, які мають зазначатися у постанові (сам характер порушення ПДР і його обставини, про які йде мова, говорить про неможливість його вчинення без свідків або доказів вище викладеного). У відповідності до ст. 251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо протирічить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. В постанові взагалі не зазначена об`єктивна сторона правопорушення. Взагалі суть правопорушення і об`єктивна сторона скоєного не тільки не роз`яснені порушнику, але і не розписані в постанові і не зрозумілі з пояснень і заперечень проти позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про міський електричний транспорт» державний контроль за технічним станом об`єктів міського електричного транспорту здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Таким чином, контроль за технічним станом об`єктів міського електричного транспорту повинне виконувати ДП «Київська державна регіональна технічна інспекція міського електротранспорту».

Роботи, які вказані в постанові, а саме: належне утримання трамвайних колій та покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньому просторі (ліквідація ямковості, тріщин) не відноситься до компетенції КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, в якому позивач займає посаду начальника ремонтно-будівельного управління, оскільки відповідно до положень Статуту КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, підприємство взагалі не має ніякого відношення до належного покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньому просторі за вказаною в постанові адресою. Окрім цього, відповідно до посадової інструкції позивача, виконання вказаних робіт взагалі не відноситься до його посадових обов`язків.

Згідно ст. 35 Закону України «Про транспорт» та ст. 74 Земельного кодексу України, до земель міського електротранспорту належать землі, надані в користування під відокремлені трамвайні колії та їх облаштування, колії і станції фунікулерів, канатних доріг, ескалаторів, трамвайно-тролейбусних депо, вагоноремонтні заводи, споруди енергетичного і колійного господарства, сигналізації і зв`язку, службові і культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи міського електротранспорту.

Перехрестя, яке зазначено в постанові ніяким чином не відноситься до таких, що підпадають під поняття відокремлених трамвайних колій. Окрім того, земельні ділянки на вказаному перехресті не були надані в користування підприємству (де працює позивач), в тому числі і на умовах оренди. На теперішній час не має жодного нормативно-правового акту, який регулює та зобов`язує підприємство, в якому ОСОБА_1 займає посаду начальника ремонтно-будівельного управління КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, виконувати роботи стосовно покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньому просторі на перехресті проспекту Пушкіна та вулиці Шмідта в м. Дніпро.

Відповідно до п. 2.5.2. Правил благоустрою території міста Дніпропетровська зазначено, що підприємства, установи, організації та фізичні особи-підприємці у сфері благоустрою міста зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), будівлі (їх частини), споруди, що перебувають в їх власності або користуванні, а також визначену цими Правилами прилеглу територію.

Згідно п. 2.5.2. Правил, підприємства електротранспорту обслуговують територію в межах 3 м. для одиночних і 6 м. для подвійних трамвайних полотен відокремлених від проїзної частини вулиць і доріг. Таким чином за зазначеною в постанові адресою, у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР відсутні жодні правові підстави проводити заходи щодо приведення до належного стану покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньому просторі. Відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради № 54/16 від 01 грудня 2016 року затверджено Положення про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради у новій редакції.

Згідно з Положенням про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, департамент має наступні загальні функції: організація виконання проектно-вишукувальних робіт, робіт з будівництва, 'реконструкції, капітального та поточного ремонту, утримання об`єктів благоустрою, інфраструктури та інженерного захисту території міста відповідно до титульних списків (надання пропозицій стосовно їх змін тощо) та укладених договорів, за рахунок міського бюджету і за рахунок субвенції з державного, обласного бюджету місцевим бюджетам; відкриття фінансування по об`єктах будівництва, реконструкції та ремонту об`єктів благоустрою, інфраструктури та інженерного захисту території міста відповідно до титульних списків та інші.

Відповідно до Положення про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, департамент має наступні функції у сфері благоустрою міста: здійснення управління об`єктами благоустрою та контроль за забезпеченням їх належного утримання, ремонту та ефективної експлуатації; організація за рахунок бюджетних коштів капітального та поточного ремонту та утримання об`єктів благоустрою міста; організація, координація та контроль ведення робіт з благоустрою території міста: поточного утримання вулиць, доріг, парків, малих архітектурних споруд, міських кладовищ, капітального та поточного ремонту доріг і парків, зовнішнього освітлення, санітарної очистки території міста, зелених насаджень (надання ордерів на видалення), поховань невідомих, безрідних громадян, перевезень померлих громадян до ОКЗ «Бюро СМЕ», оцінювання стану справ на цій ділянці роботи, здійснення аналітичних та контрольних операцій та інші.

Згідно ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами благоустрою є: покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; технічні засоби регулювання дорожнього руху; будівлі та споруди системи інженерного захисту території; комплекси та об`єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади; обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами.

Керуючись вищевказаним Положенням про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради та Законом України «Про благоустрій населених пунктів» виконання вказаних в постанові робіт, а точніше контроль за їх виконанням покладається на Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради.

Окрім цього, у підпорядкуванні Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради знаходиться Комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради. Основним видом діяльності КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР являється допоміжне обслуговування наземного транспорту, а також дане підприємство займається будівництвом доріг і автострад.

Відповідно до Статуту КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР предметом господарської діяльності є: надання послуг (виконання робіт) з утримання, експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів та тротуарів міста Дніпро; надання послуг з організації всіх видів ремонту проїзних частин автошляхів та тротуарів, їх утримання, здійснення поточного контролю за виконанням цих робіт; надання послуг з проведення робіт з благоустрою територій; здійснення нагляду за будівництвом та ремонтом автошляхів, за відповідністю об`єктів якості виконаних робіт; видача технічних умов проектним та будівельним організаціям на будівництво, капітальний ремонт та реконструкцію автошляхів міста Дніпро; влаштування дорожньої основи та покриття та інші.

Керуючись положеннями Статуту КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР, саме це комунальне підприємство повинне виконувати роботи вказані в постанові. КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР для ведення своєї діяльності має власні кошти, проте в більшій мірі користується коштами місцевого бюджету. Використання коштів здійснюється на підставі Плану використання бюджетних коштів, який затверджується Міською радою та в якому не передбачено використання коштів на покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньому просторі за вказаною в постанові адресою.

Крім того, в постанові зазначається, що позивач відповідальний за належне утримання трамвайних колій на проїзній частині та покриття проїзної частини в міжколійному та зовнішньо-, колійному просторі. Проте, як було вже зазначено, в його посадовій інструкції не вказано посадові обов`язки, стосовно виконання вказаних робіт, КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не має ніякого відношення до покриття проїзної частини, оскільки є визначення «проїзної частини», «трамвайної колії», «автомобільної дороги, вулиці (дороги)», які вказані в Правилах дорожнього руху, а також визначення понять «вулиця населеного пункту» та «дорога населеного пункту», які вказані в Державних будівельних нормах України В.2.3-5:2018.

Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.

Трамвайна колія - елемент дороги, призначений для руху рейкових транспортних засобів, який обмежується по ширині спеціально виділеним вимощенням трамвайної лінії або дорожньою розміткою.

Автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Вулиця населеного пункту - смуга міської або сільської території, обмежена геодезично фіксованими червоними лініями, яка призначена для руху транспортних засобів та/або пішоходів, з усіма розташованими в її межах спорудами та інженерними мережами - складовими елементами вулиці.

Дорога населеного пункту - ділянка вуличної мережі з рухом переважно транзитного або вантажного автомобільного транспорту, геодезично зафіксовані червоними лініями та переважно є виходами на автомобільні дороги загального користування.

Дані визначення понять підтверджують ще раз той факт, що постанова є необгрунтованою, адже відповідно до положень Статуту КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР не має ніякого відношення до покриття проїзної частини, ні трамвайна колія, ні міжколійний простір не підпадають під зазначені поняття.

Отже, інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Козаром Д.К. неправомірно та безпідставно застосовано до позивача норми ч. 1 ст. 140 КУпАП (Порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт), оскільки норми цієї статті можуть бути застосовані до КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР, так як саме це підприємство відповідає за надання послуг (виконання робіт) з утримання, експлуатації, ремонту та реконструкції автошляхів та тротуарів міста Дніпро, відповідно до положень Статуту КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» ДМР.

Також звертає на себе увагу та обставина, що позивачем було раніше подано аналогічний адміністративний позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про інші подібні обставини та позов задоволено в повному обсязі. Окрім цього, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було розглянуто аналогічну справу та винесено рішення на користь позивача. Тобто вже склалася усталена практика розгляду судами подібних спорів.

Вказаного відповідачем при складанні оскаржуваної постанови дотримано не було.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 77 КАС України визначено: - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В цій справі позивач не погоджується із таким рішенням суб`єкта владних повноважень та мотивує незаконність притягнення його до адміністративної відповідальності; зазначене в постанові, що оскаржується, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не порушував вимог вказаного інспектором поліції пункту ПДР України.

Суд констатує, що жодних доказів чи то матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то належним чином оформлена фото-, відеофіксація безпосередньо порушення (а потім бесіда з ним чи інш.) позивачем правил дорожнього руху за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, сторона відповідача суду не надала.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких грунтувався висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення. Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, посилання представника органу владних повноважень на порушення позивачем п. 1.5 Правил дорожнього руху будь-якими доказами не підтверджені, а тому зазначені позивачем обставини в обгрунтування позову - не спростовані.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Однак в діях позивача не було ніякого умислу, оскільки він виконав вимоги ПДР, документи надавав. В даній постанові відсутні дані, які характеризують особу позивача та його майновий стан. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту рішення, що постановлюється в конкретній адміністративній справі.

В постанові не зрозуміло і інспектором не відображено чому саме такий штраф і за яке порушення накладено на позивача, не вказано чому саме так і як індивідуалізоване покарання та інш..

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

При таких обставинах суд вважає, що дії, вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати не правомірними, а постанову НК № 037293 від 31 січня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 140 КУпАП слід вважати як винесену бездоказово, вона основана на припущеннях і в порушення прав позивача, а тому її слід скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Вирішення даної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові можуть бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що дії відповідача стосовно спірного питання не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст. 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову серії НК № 037293 від 31 січня 2020 року, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Козар Дмитром Костянтиновичем про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП - скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено в Третій апеляційний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 286 КАС України з урахуванням положень п. 3 Розділу VI ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ КАС України.

Суддя -