Справа № 200/11905/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 р. Справа№200/11905/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому проваджені) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , в особі свого представника, адвоката Каратиш Юлії Валеріївни, звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору та виступає на стороні відповідача, - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 1 грудня 2020 року зняти арешт з рахунків ОСОБА_1 , відкритих у АТ «Державний Ощадний банк України» - № НОМЕР_1 та у АТ КБ «ПриватБанк» - № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 );

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни від 22 квітня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59414586 в частині накладення арешту на кошти на рахунку ОСОБА_1 , відкритих у АТ «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_1 та у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 );

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгу Леонідівну зняти арешт з коштів на рахунку ОСОБА_1 , відкритих у АТ «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_4 та у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 ).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що працює у Великоновосілківському професійному ліцеї, де отримує заробітну плату на свій картковий рахунок в «Приватбанку», який був заблокований за постановою приватного виконавця. З метою подальшого отримання заробітної плати позивач відкрила зарплатний картковий рахунок в АТ «Ощадбанк», але і на нього було накладено арешт.

З даних автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало відомо, що стосовно неї відкрито виконавче провадження № 59414586, дата відкриття 25 червня 2019 року; стягувачем по даному провадженню є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс».

27 жовтня 2020 року на адресу приватного виконавця Юхименко О.Л. позивачем було направлено клопотання про зняття арешту з рахунків № НОМЕР_4 та № НОМЕР_2, яке позивач обґрунтовувала тим, що зазначені рахунки використовуються виключно для отримання нею заробітної плати та є спеціальними рахунками, з яких згідно ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» заборонено стягнення коштів.

Листом № 63282 від 1 грудня 2020 року відповідачем відмовлено у знатті арешту з зазначених рахунків позивача.

Позивач вказує що, постанова приватного виконавця Юхименко О.Л. про арешт коштів в частині накладення арешту на її особистий рахунок НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк» та НОМЕР_2 в ПриватБанку унеможливлює своєчасне отримання нею заробітної плати, що призводить до порушення її конституційних прав та позбавляє її коштів на проживання.

Вважаючи, що відповідач цією постановою порушила її права, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Ухвалою від 21 грудня 2020 року позовна заява позивача залишена без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із даним позовом та доказів на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (а.с. 41-42) .

Ухвалою суду від 4 січня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/11905/20-а за даним позовом (а.с. 52-54).

12 січня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що вчинені нею дії та прийняті рішення в межах виконавчого провадження № 594145586 є законними та прийняті у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне.

Вказує, що до офісу приватного виконавця надійшла заява стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» від 13 червня 2019 року (№ 593/ПВ/19) про примусове виконання рішення, в якій заявник просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 725 від 12 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 11 482,44 грн.

У відповідності до ст.ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» 25 червня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 594145586.

22 квітня 2020 року приватним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника ( ОСОБА_1 ) в банківських установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, коштів, що належать банку, у межах суми звернення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

У відзиві відповідач також зазначає, що на час прийняття спірної постанови про арешт коштів вона була позбавлена можливості бути обізнаною про наявність/відсутність у боржника рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших у боржника рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом; як наслідок, при накладені арешту на кошти, приватний виконавець була позбавлена можливості відокремити ці рахунки.

Також зазначає, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено, що арешт накладається «крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».

Вказує, що рахунки позивача, відкриті у АТ "Державний Ощадний банк України" № НОМЕР_4 та у АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 , на які накладено арешт, не відносяться до рахунків зі спеціальним режимом використання або до інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом, оскільки жодних документів з повідомленням про те, що на такі кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від банківської установи, на адресу приватного виконавця не надходили.

Жодних належних доказів щодо того, що рахунки, на які був накладений арешт, мають спеціальний статус, позивачем надано не було.

Згідно ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з рахунків є отримання виконавцем підтвердження про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до «Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» затвердженого Постановою НБУ від 11 вересня 2017 року, рахунки 2620 відносяться до класу 2 «Операції з клієнтами» та їх використання не обмежено виключно для отримання заробітної плати, пенсії чи інших соціальних виплат.

Враховуючи наведене відповідач вважає, що законних підстав для зняття арешту з коштів боржника немає, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача (а.с. 62-66, 122-126).

Третя особа у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», правом надати суду пояснення з приводу заявлених позивачем позовних вимог не скористалась.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року про витребування додаткових доказів зобов`язано приватного виконавця Юхименко О.Л. надати суду докази на підтвердження направлення та, відповідно, отримання ОСОБА_1 як боржником у виконавчому провадженні № 59414586, постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 червня 2019 року та спірної постанови про арешт коштів боржника від 22 квітня 2020 року.

Також цією ухвалою зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» надати суду відомості щодо банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зокрема надати суду відомості щодо призначення рахунку, надходження на даний рахунок зарплатних коштів та інше, а також щодо стану рахунку (а.с. 114-115).

20 січня 2021 року до суду надійшов оригінал відзиву на позовну заяву позивача (а.с. 122-126) та копії матеріалів з виконавчого провадження № 59414586 (а.с. 127-172), зокрема, копії листів про направлення боржнику ( ОСОБА_1 ) копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 25 червня 2019 року (а.с. 142) та про арешт коштів боржника від 22 квітня 2020 року (а.с. 150).

21 січня 2021 року на електронну адресу суду (27 січня 2021 року - до канцелярії поштою) надійшла заява відповідача про долучення до справи додаткових доказів, до якої було додано копію списку згрупованих поштових відправлень № 5311 з копією фіскального чеку, з якого вбачається, що позивачеві у червні 2019 року була направлена поштова кореспонденція (поштове відправлення № 835). При цьому у примітки про вручення даної кореспонденції зазначена дата вручення (2 липня 2019 року), але підпис адресата про отримання кореспонденції на поштовому повідомленні відсутній. Доказ на підтвердження того, що у направленому боржникові (позивачу у даній справі) поштовому конверті знаходилась саме постанова про відкриття виконавчого провадження (як то: опис вкладення до поштового конверта, відмітка поштового відділення на супровідному листі із зазначенням номеру поштового відправлення або інший доказ) - у додатках відсутній (а.с. 178-181, 190-194).

На підтвердження направлення ОСОБА_1 копії спірної постанови про арешт коштів боржника від 22 квітня 2020 року суду надано копію згрупованого списку поштових відправлень № 5161 від 23 квітня 2020 року та копію фіскального чеку, з яких вбачається, що позивачу була направлена поштова кореспонденція (поштове відправлення № 955) (а.с. 182-184, 195-197).

Доказів отримання ОСОБА_1 цієї кореспонденції суду не надано, також не надано доказів, що саме копія вказаної постанови була направлена ОСОБА_1 23 квітня 2020 року.

12 лютого 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 14 січня 2021 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшов лист, в якому зазначено, що рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» відсутній (а.с. 203).

Жодних пояснень з приводу існування вказаного рахунку під час виникнення спірних правовідносин, зокрема, під час прийняття відповідачем постанови про арешт коштів від 22 квітня 2020 року та під час надання відповіді позивачу про відмову у знятті накладеного арешту з банківських рахунків, - АТ КБ «Приватбанк» не надано.

Також 12 лютого 2021 року судом отримані додаткові пояснення від представника позивача, в яких зазначено, що надані відповідачем документи на підтвердження направлення нею на адресу ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника не є належними доказами про отримання позивачем цих постанов, так як номери поштових відправлень не відстежуються на офіційному сайті Укрпошти, на повідомленні про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження відсутній підпис позивача, також відсутні докази на підтвердження того, що направлялися саме вищезазначені постанови (а.с. 199-202).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ); працює в Великоновосілківському професійному ліцеї на посаді двірника (а.с. 10-12).

Відповідач, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4-а, офіс 35-Б.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37, кв. 41.

Як встановлено судом, 12 червня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 725, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Сіті Фінанс» заборгованості за період з 18 травня 2018 року по 28 травня 2019 року у розмірі 10 982 грн 44 коп за Кредитним договором № R181.0020553 від 21 листопада 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та «Банк Траст», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Сіті Фінанс». У виконавчому написі зазначена адреса проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 (а.с. 80-81).

13 червня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» через свого представника, Скрипка А.О., звернулось до приватного виконавця Юхименко О.Л. із заявою (вих. № 593/ПВ/19) про прийняття на примусове виконання виконавчого напису № 725 від 12 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броваського міськрайонного нотаріального округу, про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості у сумі 11 482,44 грн, до якої додало довідку, відповідно до якої у ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_5 від 18 травня 2018 року, відкритий в ТОВ "Фінансова компанія» «Сіті Фінанс», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41 (а.с. 68-71).

25 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59414586 з виконання виконавчого напису № 725, виданого приватним нотаріусом БРНО Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 11 482,44 грн (а.с. 83-84).

Згідно п. 3 цієї постанови приватним виконавцем ухвалено направити копію постанови сторонам виконавчого провадження.

Разом із цим відповідач не надав належних доказів направлення вказаної постанови за місцем проживання ОСОБА_1 та отримання останньою цієї постанови.

25 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в розмірі 1148,24 грн (а.с. 86-87).

4 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. прийнято постанову № 59414586 про звернення стягнення на доходи боржника, ОСОБА_1 , що отримує дохід від особи, якою є: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , відповідно до пункту 2: здійснювати відрахування доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника суму боргу у розмірі 11 482,44 грн (а.с. 95-96).

4 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. прийнято постанову № 59414586 про звернення стягнення на доходи боржника, ОСОБА_1 , що отримує дохід від особи, якою є: Великоновілківський професійний ліцей, , адреса реєстрації: 85500, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Зарічна, буд. 29-3, відповідно до пункту 2: здійснювати відрахування доходів боржника у розмірі 20 відсотків відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника суму боргу у розмірі 11 482,44 грн. (а.с. 98-99).

17 квітня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» через свого представника Скрипка А.О. звернулось до приватного виконавця Юхименко О.Л. із заявою (вих. № 725/ПВ/19) про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в: АТ «Райфайзен банк Аваль», АТ «Ощадбанк» АТ «Перший Український міжнародний Банк», АТ КБ «Приват Банк», АТИ «Універсал Банк» (а.с. 88).

22 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. прийнято постанову № 59414586 про накладення арешту на грошові кошти боржника, ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику (а.с. 91-94).

Суду не надано належних доказів направлення вказаної постанови за місцем проживання ОСОБА_1 та отримання останньою цієї постанови.

Як вбачається із довідки від 6 жовтня 2020 року (вих. № 536), виданої Великоновосілківським професійним ліцеєм, зарахування заробітної плати ОСОБА_1 , яка працює у ліцеї двірником, проводиться на її особистий рахунок в АТ "Державний Ощадний банк України" № НОМЕР_4 та в АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 (а.с. 103).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, на підставі постанови відповідача про накладення арешту на грошові кошти боржника, Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» було заблоковано операції по рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я позивача; Акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" було заблоковані операції на рахунку № НОМЕР_2 , також відкритому на ім`я ОСОБА_1 .

За поясненням позивача, які не спростовані відповідачем, зазначені постанови вона не отримала, але в середині травня 2020 року дізналась про заблокування її зарплатного рахунку та про арешт коштів на її рахунку в "Приватбанку", коли не змогла зняти кошти із заробітної картки в банкоматі, та зателефонувала до обслуговуючого відділення банку.

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Каратиш Ю.В. звернулась до приватного виконавця Юхименко О.Л. із заявою, в якій просила зняти арешт з її карткового рахунку, відкритого в АТ "Державний Ощадний банк України" № НОМЕР_4 (а.с. 101-102).

Листом від 1 грудня 2020 року приватний виконавець Юхименко О.Л. надала відповідь представнику позивача - адвокату Каратиш Ю.В. стосовно спірного питання, де зазначила, що арешт є правомірним, а тому не підлягає скасуванню, а також надіслала матеріали виконавчого провадження (а.с. 16-17).

Будучи не згодною із постановою виконавчого провадження № 59414586 від 22 квітня 2020 року про накладення арешту на її кошти на рахунках в АТ "Державний Ощадний банк України" № НОМЕР_4 та в АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 , позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Спірним питанням в межах даної справи є правомірність/неправомірність постанови відповідача від 22 квітня 2020 року про накладення арешту на грошові кошти боржника, прийнятої в межах виконавчого провадження № 59414586, в частині накладення арешту на кошти ОСОБА_1 на рахунках АТ "Державний Ощадний банк України" № НОМЕР_4 та у АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 та правомірність/неправомірність відмови відповідача зняти зазначений арешт.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження», Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 2 червня 2016 року № 1403-VIII.

Пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 і п. 7 ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

При цьому згідно з ч. 7 ст. 56 Закону № 1404-VIII у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 9.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії:

- якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку;

- якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання.

Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів (абз 5 п. 9.6).

Разом із цим частинами 1 і 2 ст. 68 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Разом із цим частиною 2 ст. 48 Закону № 1404-VIII врегламентовано заборону звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках особи, зокрема зазначено, що забороняється звернення стягнення […] на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що звернення стягнення на кошти і звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення), пенсію, стипендію та на інший дохід боржника - є окремими заходами примусового виконання рішень.

При застосуванні такого заходу примусового виконання рішення як звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) не передбачає арешту на відповідні кошти, а утримання за виконавчим документом опускається лише в межах певної частки (у спірних правовідносинах 20 %).

Застосування арешту на рахунок, на який особа отримує заробітну плату (грошове забезпечення), суперечить меті зазначених обмежень, позбавляючи фізичну особу боржника джерел до існування.

Положеннями ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 340/3042/19 зазначив, що «враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом № 1404-VIII, та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону № 1404-VIII».

У постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 642/6675/18 Верховний Суд дійшов висновку, що «доводи касаційної скарги про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум аліментів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.».

Суд вважає вказані правові висновки такими, що підлягають застосуванню в цій справі, оскільки порядок звернення стягнення на пенсію і заробітну плату (грошове забезпечення) є ідентичним.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 1 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 4 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Проаналізувавши наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що зобов`язання із сплати заробітної плати мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, а тому на кошти, цільовим призначенням яких є оплата праці, мають спеціальний (особливий) правовий статус і звернення стягнення на них має відбуватись в рамках особливої правової процедури, в порядку і в розмірах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно із ч. 4 ст. 7 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи-підприємці та фізичні особи, зазначені у ч. 1 цієї статті, за заявою стягувача зобов`язані здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у розмірі, визначеному виконавчим документом, з урахуванням положень ст. 70 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття арешту з майна або його частини державним виконавцем є отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, виконавець знімає арешт з майна боржника на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VIII за наступних умов:

- отримання документального підтвердження про те, що конкретний рахунок має спеціальний режим використання;

- отримання документального підтвердження про те, що наявна визначена законом заборона на звернення стягнення на дані кошти.

Суд зауважує, що при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що також призводить до порушення конституційних прав громадян.

Як вже зазначалось судом відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 70 Закону № 1404-VIII із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Накладення арешту на карткові банківські рахунки позивача у банках відповідно до оскаржуваної постанови унеможливлювало отримання позивачем залишкових коштів (грошового забезпечення) від Великоновосілківського професійного ліцею після стягнення максимально можливої місячної суми 20% із заробітної плати в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні № 59414558.

Відтак, арешт, накладений оскаржуваною постановою відповідача від 22 квітня 2020 року на банківські рахунки позивача у АТ "Державний Ощадний банк України" № НОМЕР_4 та у АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2, на які зараховувалась заробітна плата позивача, є неспівмірним та порушує права позивача в частині вільного розпорядження і володіння своєю власністю, на яку згідно із ст. 70 Закону № 1404-VIII не може бути звернуто стягнення.

У разі виникнення в боржника зобов`язань з заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо такий арешт накладено, то він підлягає зняттю.

Враховуючи те, що відповідачем фактично було звернуто стягнення на заробітну плату позивача, то у відповідача були відсутні підстави для накладення арешту на рахунок на який нараховується така заробітна плата.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пунктів 11, 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця.

В дорученні зазначаються:

найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця, який надає доручення;

номер виконавчого провадження;

реквізити виконавчого документа, а у разі зведеного виконавчого провадження - прізвище, ім`я та по батькові боржника - фізичної особи, повне найменування боржника - юридичної особи та дата об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

обставини, які обумовили проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна (клопотання стягувача, відповіді на запити державного виконавця тощо);

інформація, яку необхідно перевірити (найменування майна, яке необхідно описати та арештувати);

адреса, за якою слід провести перевірку (здійснити опис та арешт майна);

інші необхідні відомості, які можуть сприяти перевірці.

Доручення підписується державним виконавцем та погоджується начальником органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Орган державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки (здійснення опису та арешту майна), зобов`язаний вчинити дії за дорученням у строк до десяти робочих днів з моменту надходження його до органу державної виконавчої служби. За результатами проведених дій складається відповідний процесуальний документ, що надсилається державному виконавцю, який надав доручення (п. 11).

Приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою (додаток 3) (п. 13).

Отже, відповідач мав направити відповідні запити до Великоновосілківського професійного ліцею стосовно отримання там позивачем заробітної плати та у АТ КБ «ПриватБанк» і у АТ «Державний Ощадний банк України» (банків та за місцем роботи позивача) стосовно зарахування заробітної плати позивача на рахунки у даних банках.

Після отримання інформації стосовно того, що боржник отримує дохід у формі заробітної плати в Великоновосілківському професійному ліцеї виконавець мав прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача та направити її на виконання за місцем її роботи; а отримавши інформацію від банків про зарахування на вказані рахунки заробітної плати позивача - прийняти відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону № 1404-VIII постанову про скасування постанови № 59414558 про накладення арешту на кошти боржника від 22 квітня 2020 року, так як цією постановою фактично звернено стягнення на заробітну плату позивача, в тому числі в на частину заробітної плати (80% заробітної плати), якою позивач має право вільно володіти та розпоряджатися.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає протиправною постанову про арешт коштів боржника № 594145586 від 22 квітня 2020 року, а також протиправною відмову відповідача зняти арешт з цих рахунків.

Разом із цим суд зазначає, що приписами ч. 5 ст. 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Суд зауважує, що питання щодо неналежного виконання відповідачем обов`язків, встановлених цією статтею - зокрема, обов`язків з направлення постанови про зняття арешту з рахунків з а у м о в и скасування постанови про арешт коштів від 22 квітня 2020 року - не є спірним в межах даної справи.

Отже, позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зняти арешт з рахунків відповідача задоволенню не підлягають у зв`язку із їх передчасністю.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 4 січня 2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 840,80 грн до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що основні позовні вимоги позивача (про визнання протиправною та скасування постанови про арешт рахунків) за висновком суду підлягають задоволенню, а позовні вимоги про зобов`язати відповідача зняти арешт, у задоволенні яких судом вирішено відмовити, є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни (місцезнаходження: 02094, м. Київ вул. Юрія Поправки 6, оф. 19), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (код ЕДРПОУ: 39508708, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 27/41) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни від 22 квітня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59414586, якою накладено арешт, в тому числі, на кошти на рахунках ОСОБА_1 , відкритих у АТ «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_1 та у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 ).

Визнати неправомірною відмову приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни від 1 грудня 2020 року зняти арешт з коштів боржника у виконавчому провадженні № 59414586, на рахунках ОСОБА_1 , відкритих у АТ «Державний Ощадний банк України» № НОМЕР_1 та у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 ).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна