Справа № 400/3132/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р. № 400/3132/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "МКП ПРОЗЕРПІНА", вул. Спаська, 75А/1, офіс 103, м. Миколаїв, 54001
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.08.2018 № 5, № 5, № 5, від 14.08.2018 № 7, № 7, № 7,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МКП ПРОЗЕРПІНА» (надалі - Товариство або позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом (т. с. 1, ар. 174-180), що містив вимоги визнати протиправними та скасувати прийняті 09.08.2018 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) податкові повідомлення № 5, № 5, № 5, а також прийняті 14.08.2018 Управлінням податкові повідомлення-рішення № 7, № 7, № 7.

В обґрунтування позовних вимог Товариство, зокрема, вказало на недоведеність відповідачем фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства та на відсутність вини Товариства у несвоєчасній реєстрації податкових накладних.

У відзиві (т. с. 1, ар. 194-200) Управління вимоги адміністративного позову заперечило.

Правом подати відповідь на відзив Товариство не скористалось.

Ухвалою від 16.04.2019 (т. с. 2, ар. 184-185) суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи.

На підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, з 14.06.2018 по 20.06.2018 посадові особи Управління провели документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 18.06.2018, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 18.06.2018, а також правильності нарахування, обчислення, і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 18.06.2018, результати якої оформили актом від 26.06.2018 № 1580/14-29-14-05/21290781 (надалі - Акт, т. с. 1, ар. 32-118).

Згідно з висновками Акта, позивач порушив:

1. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, абзац другий пункту 18 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік на суму 939 681 грн., за 2016 рік на суму 33 264 259 грн., за 2017 рік на суму 33 284 259 грн.

2. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, абзац другий пункту 18 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на прибуток за 2016 рік на 2 819 945 грн.

3. Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (нездійснення реєстрації податкових накладних на загальну суму 91 713 грн.).

4. Пункт 51.1 статті 51, підпункт «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (неподання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за І квартал 2018 року).

5. Підпункт 168.1.2 пункту 168.1, пункт 168.4 статті 168, підпункт «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (несвоєчасне перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 22.03.2018 на загальну суму 555 332,42 грн. та несплата податку на доходи фізичних осіб за період з 27.04.2016 по 22.03.20187 на загальну суму 41 073,68 грн.).

6. Пункт 161 підрозділу 10 розділу ІІ Податкового кодексу України (несвоєчасна сплата військового збору під час виплати заробітної плати за період з 01.01.2015 по 22.03.2018 в сумі 45 889,19 грн., несплата військового збору на загальну суму 2 452,28 грн.).

7. Абзац другий частини восьмої статті 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон № 2464): несвоєчасна сплата єдиного внеску (авансових платежів) за період з 01.01.2017 по 18.06.2018 на суму 55 441,06 грн.

08.08.2018 Товариство подало Управління заперечення на Акт (т. с. 1, ар. 119-122). Згідно з текстом заперечень, до них позивач додав «Копію фінансового звіту балансу станом на ________р.».

09.08.2018 Управління надало позивачу відповідь на заперечення (№ 10988/10/14-29-14-05, т. с. 1, ар. 123-130).

Податковим повідомленням-рішенням від 09.08.2018 № 5 (надалі - Рішення № 1, т. с. 1, ар. 12-13) Управління зменшило Товариству суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (за 2015 рік - на 939 681 грн., за 2016 рік - на 33 264 259 грн., за 2017 рік - на 33 284 259 грн.).

Податковим повідомленням-рішенням від 09.08.2018 № 5 (надалі - Рішення № 2, т. с. 1, ар. 14-15) Управління збільшило суму грошового зобов`язання Товариства з податку на прибуток на загальну суму 3 524 931 грн. (в тому числі на 2 819 945 грн. - за податковими зобов`язаннями, на 704 986 грн. - за штрафними санкціями).

Податковим повідомленням-рішенням від 09.08.2018 № 5 (надалі - Рішення № 3, т. с. 1, ар. 16-19) Управління, з посиланням на пункт 1201.2 статті 1201 Податкового кодексу України, застосувало до Товариства штраф в сумі 45 856,50 грн. (50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначених у податкових накладних, - 91 713 грн.).

Податковим повідомленням-рішенням від 14.08.2018 № 7 (надалі - Рішення № 4, т. с. 1, ар. 20-21) Управління, з посиланням на пункт 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, застосувало до Товариства штраф в сумі 510 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 14.08.2018 № 7 (надалі - Рішення № 5, т. с. 1, ар. 22-26) Управління збільшило суму грошового зобов`язання Товариства з військового збору на 37 382,10 грн. (в тому числі на 2 452,28 грн. - за податковим зобов`язанням, на 31 144,16 грн. - за штрафними санкціями, на 3 785,66 грн. - за пенею).

Податковим повідомленням-рішенням від 14.08.2018 № 7 (надалі - Рішення № 6, т. с. 1, ар. 27-31) Управління збільшило суму грошового зобов`язання Товариства з податку на доходи фізичних осіб на 437 968,89 грн. (в тому числі на 41 073,24 грн. - за податковим зобов`язанням, на 258 719,42 грн. - за штрафними санкціями, на 138 176,23 грн. - за пенею).

Рішенням від 13.11.2018 № 36837/6/99-99-11-01-01-25 (т. с. 1, ар. 139-149) Державна фіскальна служба України залишила відповідну скаргу Товариства без задоволення, а вказані податкові повідомлення-рішення - без змін.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до викладеного на с. 11-26 Акта, порушення, виявлення яких стало підставою для прийняття Управлінням Рішення № 1 та Рішення № 2, полягають в тому, що позивач:

1. Занизив у 2016 році доходи на суму 47 108 380 грн. (не включив до складу інших операційних доходів суми кредиторської заборгованості перед ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» та перед ОСОБА_1 ).

2. Зависив у 2015 році витрати на суму 599 631 грн. (не підтвердив її первинними документами).

Також Управління на с. 24 Акта зазначило, що «… до перевірки не надано бухгалтерські або інші документи, які підтверджують правомірність зменшення фінансового результату до оподаткування (що відображено в додатку РІ «Різниці», в тому числі за 2015 рік на суму 340050грн, за 2016 рік на суму 1222580грн та за 2017 рік на суму 20000грн) внаслідок відображення оплати кредиторської заборгованості за операціями по яких витрати для цілей оподаткування податком на прибуток до 1 січня 2015 року визначались за датою перерахування коштів на банківський рахунок або в касу контрагента платника податку, і станом на 1 січня у платника податку була наявна кредиторська заборгованість … в порушення абз.2 пункту 18 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України … завищено показник, задекларований у ряд.4.2.10 «Сума коштів, що була перерахована на банківський рахунок або в касу контрагента платника податку після 01 січня 2015 року … додатка РІ «Різниці», на суму 1582630грн (в тому числі за 2015 рік на суму 340050грн, за 2016 рік на суму 1222580грн та за 2017 рік на суму 20000грн) …».

Відповідно до тексту позову, єдине, з чим не погодився позивач, - це висновок Управління про те, що заборгованість позивача перед ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» (45 473 250,35 грн.), яка відображалась в бухгалтерському обліку Товариства і у 2017, і у 2018 році, ще у жовтні 2016 року стала безнадійною, тому підлягала списанню та мала бути відображена у складі доходів позивача. За твердженнями Товариства, строк позовної давності для стягнення заборгованості був перерваний.

З цього приводу суд зазначив таке.

По-перше, Товариство не надало ані посадовим особам Управління, ані суду доказів на підтвердження кредиторської заборгованості перед ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ», а також пояснень щодо підстав і дати її виникнення та строку погашення.

Згідно з викладеним в Акті, єдиний документ, що був наданий позивачем, - «Протокол про залік взаємних вимог» від 08.10.2003 (надалі - Протокол, т. с. 2, ар 10).

Отже, в порушення статті 44 Податкового кодексу України, Товариство не підтвердило первинними документами показники податкових декларацій (в частині правомірності декларування відповідного від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток).

По-друге, під час розгляду справи позивач подав суду копію укладеного 25.12.2012 «Договору № 1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги» (надалі - Договір, т. с. 2, ар. 2-9).

Згідно з Договором, Товариство (позикодавець) мало надати ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» (позичальник) протягом 5 календарних днів з моменту підписання Договору фінансову допомогу на поворотній основі шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника грошових коштів в сумі 18 060 000 грн. Сторони Договору визначили строк повного повернення вказаної суми - 360 календарних днів з моменту її надання та передбачили можливість дострокового її повернення (частково або в повному обсязі) і можливість дострокового розірвання Договору.

Отже, Товариство за Договором було кредитором ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ».

Згідно з Протоколом, зобов`язання ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» перед позивачем за Договором станом на 08.10.2013 в сумі 17 505 000 грн. (можливо, позичальник до 08.10.2013 повернув позивачу частину фінансової допомоги) припинилось зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Так, відповідно до Протоколу, ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ», в свою чергу, було кредитором позивача «за Договором відступлення права вимоги від 25.12.2012р. та повідомленням № 006-К від 28.12.12 р.» на суму 64 513 250,35 грн.

В результаті зарахування припинились взаємні зобов`язання сторін на суму 17 505 000 грн.

Отже, з жовтня 2013 року Товариство мало відображати в бухгалтерському обліку кредиторську заборгованість перед ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» в сумі 47 008 250,35 грн. Строк погашення цієї суми Протоколом не був визначений.

Оскільки Товариство у 2017 році обліковувало заборгованість в сумі 45 473 250,35 грн., можна припустити, що різниця була сплачена раніше. Проте, як вказано вище, ані доказів, ані пояснень з цього приводу позивач не надав.

Позивач не надав також вказаний вище «Договір відступлення права вимоги від 25.12.2012р.» та інші документи, в яких би містилась інформація щодо заборгованості (первісний кредитор, підстава і дата виникнення зобов`язання, строки його виконання тощо) перед ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ».

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Оскільки Товариство і ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» підписанням Протоколу частково (в сумі 17 505 000 грн.) припинили зобов`язання позивача, цілком обґрунтованим є припущення, що строк виконання всього зобов`язання позивача (в сумі 64 513 250,35 грн.) станом на 08.10.2013 настав.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач не надав доказів того, що сторони у письмовій формі уклали договір про збільшення позовної давності.

Відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Вчинення позивачем дії, що свідчить про визнання ним свого боргу (іншого обов`язку) є підписання Протоколу.

Пояснень (та доказів) щодо того, коли і яким чином вказана у Протоколі сума 47 008 250,35 грн. була зменшена до 45 473 250,35 грн., як вказано вище, Товариство не надало.

За таких обставин, на думку суду, відповідач дійшов обґрунтованого висновку, що строк позовної давності закінчився у жовтні 2016 року.

Відповідно до чинної у 2016 році редакції підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 123 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток з джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, є безнадійною.

Відповідно до пункту 5 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Пунктом 5 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

З урахуванням наведеного, суд погодився з твердженнями Управління про заниження Товариством у 2016 році доходів на суму 45 473 250,35 грн.

Інших доводів щодо протиправності Рішення № 1 та Рішення № 2, як вказано вище, адміністративний позов не містить.

За таких обставин, суд визнав, що позовні вимоги у відповідній частині є безпідставними.

На с. 31-33 Акта вказано, що, в порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, Товариство не здійснило у 2017 році реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) 17 податкових накладних на загальну суму 91 713 грн., при цьому, як зазначив відповідач «… суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включені до податкових зобов`язань відповідних періодів, які відповідають даним додатків 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість за період січень - лютий та травень - листопад 2017 року …».

Позивач ці факти не заперечив.

Рішенням № 3 Управління, як зазначено вище, на підставі пункту 1201.2 статті 1201 Податкового кодексу України, застосувало до позивача штраф в сумі 45 856,50 грн.

Відповідно до чинної у 2017-2018 роках редакції вказаної норми, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 1201.1 цієї статті, не застосовуються.

В обґрунтування вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення № 3 Товариство у позові вказало, що «… у підприємства була відсутня технічна можливість своєчасно зареєструвати видаткові накладні по ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ», які були виготовлені в електронному вигляді у зв`язку з об`єктивними обставинами, які виникли не по волі ТОВ «МКП ПРОЗЕРПІНА» та не з вини підприємства … аналізуючи норму статті 120-1.1, 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України, можливо зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної можливо лише за наявності його вини. П. 4.1.4 Податкового кодексу України закріплює презумпцію правомірності рішень платника податків в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту припускають неоднозначне трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків так і контролюючого органу …».

Інших доводів позовна заява у відповідній частині не містить.

Суд встановив відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення № 3.

По-перше, відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В порушення цієї норми, Товариство не надало суду жодного доказу, який би свідчив про наявність об`єктивних перешкод у своєчасній реєстрації податкових накладних, та навіть не повідомило про існування таких доказів.

По-друге, у наявному в тексті Акта переліку відсутня інформація про те, що покупцем Товариства у 2017 році було ТОВ «РОСТІНВЕСТ-КРИМ» (вказані інші особи).

З урахуванням цього, суд дійшов висновку, що при прийнятті Рішення № 3 відповідач діяв на підставі норм Податкового кодексу України.

Окремо суд визнав за необхідне зауважити таке.

Відповідно до переліку, що наведений на с. 32 Акта, відповідач встановив, що за певними господарськими операціями покупцями позивача були неплатники ПДВ.

Згідно з пунктом 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Отже, якщо, на думку позивача, є підстави для застосування цієї норми, він вправі вимагати від контролюючого органу перерахунку суми штрафу.

На с. 45 Акта вказано, що «… перевіркою дотримання юридичною особою обов`язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) встановлено: за перевіряємий період податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) ТОВ «МКП Прозерпіна» надавались до контролюючого органу своєчасно, крім розрахунку за І квартал 2018 року, який по граничному строку подання 10.05.2018 року станом на 14.06.2018 не надано, чим порушено п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу України …».

Згідно з підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Пунктом 51.1 статті 51 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Чинною у 2018 році редакцією абзаців першого та другого пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України передбачалось, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Товариство встановлений Управлінням факт неподання за І квартал 2018 року податкового розрахунку не заперечило, жодних аргументів з приводу цього порушення не висловило.

З урахуванням цього, суд визнав безпідставними твердження позивача про протиправність Рішення № 4.

На с. 47 Акта вказано, що «… перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) військового збору встановлено за період з 27.04.2017 по 22.03.2018 несвоєчасної сплати військового збору під час виплати заробітної плати на суму 45889,19 грн, несплату військового збору на загальну суму 2452,28, чим порушено п. 16 прим. 1 підр. 10 р. ХХ Податкового кодексу України … Порушення встановлено на підставі первинних документів, наданих в ході перевірки, а саме розрахунково-платіжних відомостей та платіжних доручень …».

Детальна інформація щодо зазначених порушень, правові підстави для нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, містяться, зокрема, у «Розрахунку повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум з військового збору ТОВ «МКП ПРОЗЕРПІНА» (т. с. 1, ар. 23-26).

На с. 45 Акта вказано, що «… перевіркою встановлених строків сплати (перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб) встановлено несвоєчасне перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 22.03.2018 на загальну суму 555332,42 грн., та несплачено податку на доходи фізичних осіб за період з 27.04.2017 по 22.03.2018 на загальну суму 41073,68 грн. чим порушено пп.168.1.2 п. 168.1, п. 168.4 ст. 168, пп.а) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України …».

Детальна інформація щодо зазначених порушень, правові підстави для нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, містяться, зокрема, у «Розрахунку повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум з податку з доходів фізичних осіб ТОВ «МКП ПРОЗЕРПІНА» (т. с. 1, ар. 28-31).

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

У статті 171 Податкового кодексу України вказано, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належать особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до пунктів 168.1.1 та 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу, мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковими агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 19 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Як зазначено у пункті 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Товариство встановлені Управлінням факт несплати у 2018 році військового збору в сумі 2 452,28 грн., факт несплати у 2017-2018 роках податку на доходи фізичних осіб в сумі 41 073,68 грн., факти несвоєчасної сплати військового збору у загальній сумі 45 889,19 грн., а також факти несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 555 332,42 грн. не заперечило, жодних аргументів з цього приводу не висловило.

Також позивач не вказав на неправильність зроблених відповідачем розрахунків сум штрафу та пені.

Суд зауважив, що адміністративний позов взагалі не містить посилань на будь-які фактичні обставини, що, на думку позивача, свідчать про невідповідність Рішення № 4, Рішення № 5 та Рішення № 6 нормам Податкового кодексу України.

Так, всі доводи Товариства в частині протиправності цих Рішень (с. 4-5 позову, т. с. 1, ар. 177-178) зведені до об`єктивної неможливості своєчасно зареєструвати податкові накладні та безпідставності, в зв`язку з цим, застосування штрафу відповідно до статті 1201 Податкового кодексу України.

Проте, штраф відповідно до статті 1201 Податкового кодексу України Управління застосувало іншим податковим повідомленням-рішенням - Рішенням № 3.

За таких обставин, суд визнав безпідставними твердження позивача про протиправність зазначених Рішень.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про повну відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МКП ПРОЗЕРПІНА" (вул. Спаська, 75А/1, офіс 103, м. Миколаїв, 54001, ідентифікцаійний код за ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна