Справа № 280/2071/20
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/2071/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

суддя - доповідач Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року у справі № 280/2071/20 (суддя І інстанції Новікова І.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с. 17-20) просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Запорізькій області форми «Ф» від 13.04.2020:

№ 0-0830 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 4263,17 грн;

№ 0-0830 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 4959,93 грн;

№ 0-0830 про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 13898,59 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року адміністративний позов задоволений частково:

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 13.04.2020 № 0-0830 про нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 13898,59 грн;

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.04.2020 № 0-0830 щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 4263,17 грн та № 0-0830 щодо нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік в сумі 4959,93 грн;

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріли справи. На думку позивача, майно, яке йому належить на праві власності та зазначено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як свинарник та конюшня є господарськими (присадибними) будівлями, й тому оподатковуються за ставкою 0% відповідно до рішень міської ради. Також зазначає, база оподаткування відповідачем визначена неправильно, оскільки об`єкт нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, натомість відповідач базою оподаткування загальну площу.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення суду в частині задоволення позову ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року повернуто скаржнику.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником 60/100 частини приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа (кв.м) 1110,2, літ.А пл. 1031, 0 кв.м., літ. Д пл. 79, 2 кв.м.), а саме:

- АДРЕСА_1 , будівля літ. А, загальна площа (кв. метрів): 1031, опис: свинарник № 1, пл. 56,3 кв. м, тамбур № 2 пл. 4,4 кв. м, тамбур № 3 пл. 5,3 кв. м, свинарник № 4 пл. 246.1 кв. м, тамбур № 5 пл. 9,0 кв. м., тамбур № 6 пл.12, 6 кв.м, свинарник № 7 пл. 63,0 кв. м, свинарник № 8 пл. 63,0 кв.м, свинарник № 9 пл. 63,0 кв. м, свинарник № 10 пл. 63,0 кв. м., свинарник № 11 пл. 63,0 кв. м, свинарник № 12 пл. 63,0 кв. м, свинарник № 13 пл. 63,0 кв.м, свинарник № 14 пл.63,0 кв.м, свинарник № 15 пл. 63,0 кв. м, свинарник № 16 пл. 61,3 кв. м свинарник № 17 пл. 64,5 кв. м;

- будівля, літ. Д загальна площа (кв.м.): 79,2, опис: тамбур № 1 пл. 4,0 кв. м, конюшня № 2 пл. 29,9 кв.м, конюшня № 3 пл. 27,0 кв.м, кладова № 4 пл.5,9 кв.м, коридор № 5 пл. 4,7 кв.м, кладова № 6 пл. 7,7 кв.м.

13.04.2020 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесені податкові повідомлення рішення:

№ 0-0830, яким ОСОБА_1 згідно з вимогами пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.особами, які є власниками нежитл. нерухомості, за 2017 рік у розмірі 4263,17 грн (а. с. 24).

№ 0-0830, яким позивачу згідно з вимогами пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.особами, які є власниками нежитл. нерухомості за 2018 рік у сумі 4959,93 грн (а. с. 23).

№ 0-0830, яким позивачу згідно з вимогами пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.особами, які є власниками нежитлової. нерухомості за 2019 рік в сумі 13898,59 грн (а. с. 28).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік та 2018 рік, оскільки належні позивачу об`єкти нерухомості не є господарськими (присадибними) будівлями. Тому під час визначення позивачу податкового зобов`язання немає підстав для застосовування пільги при сплаті податку. Крім того, суд першої інстанцій, встановивши, що рішенням Чортківської міської ради від 21.06.2018 № 1101 не визначені ставки податку на 2019 рік для того виду нежитлової нерухомості, яка належить позивачу, дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення № 0-0830 щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 13 898,59 грн є протиправним.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Статтею 266 Податкового Кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового Кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно з пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового Кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 пп. 266.5 ст. 266 Податкового Кодексу України).

За змістом п.266.7 ст. 266 Податкового Кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Також підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового Кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Рішенням Чортківської міської ради від 06.07.2016 № 260 встановлені на території міста ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік, у тому числі для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб:

0,06% для господарських (присадибних) будівель допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать гаражі, літні кухні, майстерні, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

0% для господарських (присадибних) будівель допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать сараї, хліви, вбиральні, погреби, навіси, теплиці;

0,3% для інших видів нежитлової нерухомості. (а.с. 25-27)

Рішенням Чортківської міської ради від 06.07.2017 № 699 встановлені на території міста ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік, у тому числі для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб:

0,04% для господарських (присадибних) будівель допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать гаражі, літні кухні, майстерні, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

0% для господарських (присадибних) будівель допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать сараї, хліви, вбиральні, погреби, навіси, теплиці;

0,2% для інших видів нежитлової нерухомості. (а.с. 9)

Відповідно до пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст.14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: е) господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

За визначенням ст. 381 Цивільного кодексу України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Отже, основним об`єктом нерухомості у садибі є житловий будинок, а інші об`єкти допоміжними присадибними будівлями.

Таким чином, для застосування ставки податку у 0% об`єкт нежитлової нерухомості, зокрема хлів чи сарай, повинен бути допоміжною будівлею до основної житлової нерухомості, тобто житлового будинку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що окремо розташовані сараї, хліви, гаражі, які не є допоміжними будівлями до основної житлової нерухомості, не можуть вважатися господарськими (присадибними) будівлями, а тому відносяться до інших видів нежитлової нерухомості і для таких об`єктів ставка податку складає 0,2%, як правильно і було визначено податковим органом.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000» до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Колегія судів підкреслює, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником свинарника та конюшні. Крім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутнє посилання, що вказані об`єкти нерухомості за своїм функціональним призначенням використовуються, як господарські (присадибні) будівлі та зазначений тип майна комплекс, а також, що він не відноситься до житлової нерухомості. (а.с. 6-7)

У Договорі дарування від 27.05.2016 зазначено, що вказані об`єкти нерухомого майна є часткою комплексу. (а.с. 8)

Отже, свинарник та конюшня, які належать позивачу, є частинами відповідного комплексу, тобто основними будівлями, а не допоміжними (нежитловими) приміщеннями до житлового будинку (садиби).

Зазначене підтверджує висновки суду першої інстанції, що спірні об`єкти нерухомості не відносяться до господарських (присадибних) будівель, у зв`язку з чим для застосування ставки 0% при визначення позивачу податкового зобов`язання немає підстав.

Стосовно твердження позивача про неправильне визначення контролюючим органом площі об`єкта.

За приписами пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України. визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне до земельної ділянки, за 2017-2018 роки до податкових повідомлень-рішень № 0-0830 та № 0-0830 податок розрахований на об`єкт нерухомості комплекс, що розташоване за адресою: Тернопільська обл., м. Чортків, вул. Гранична бічна, 16, загальною площею 1110, 2 кв. м, з яких розмір частки у праві спільної власності становить 60/100 666, 12 кв. м, ставка податку 0, 2 % (що становить 6,4 грн за 2017 рік та 7,45 грн за 2018 рік).

Отже, доказами, які містяться в матеріалах справи, спростовуються доводи позивача щодо неправильного встановлення відповідачем бази оподаткування при визначенні позивачу податкового зобов`язання.

Судом апеляційний перегляд відповідно до приписів статті 308 КАС України здійснений в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийняты податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначені зобов`язання за 2017-2018 роки, як для інших видів нежитлової нерухомості.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2020 року у справі № 280/2071/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко