Справа № 524/381/21
Суддя: Вінтоняк Н. Д.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/381/21
Провадження №2-а/524/27/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого судді - Вінтоняк Н.Д., за участю секретаря судового засідання - Воблікової І.О., за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Запорожця Б.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Прокопчука Ігоря Петровича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН № 3685426 від 20 січня 2021 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 січня 2021 року інспектором Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Прокопчуком І.П. неправомірно винесено відносно нього постанову серії ЕАН № 3685426 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 цього дня, близько 06 год. 38 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кременчук по вул. Небесної Сотні 1А, проїхав перехрестя вулиць Небесної Сотні та Миколаївська на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

З постановою позивач не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не взято до уваги, що проїзд перехрестя на жовтий миготливий сигнал світлофора було здійснено через те, щоб не вдаватися до екстреного гальмування та не заподіяти шкоди іншим учасникам дорожнього руху. Крім того, позивач вказує, що інспектором порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема, порушено його право на правову допомогу та справу розглянуто у скороченому провадженні не на місці безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 22 січня 2021 року залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків.

26 січня 2021 року ОСОБА_1 виконав вимоги вищевказаної ухвали суду та 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, залучено до участі по справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції, витребувано документи та запропоновано відповідачам подати відзив на позов та докази.

03 лютого 2021 року від відповідачів надійшли витребувані судом документи та відзив на позов, в якому вони просять суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що викладені позивачем обставини не відповідають фактичним обставинам справи. У відзиві вказано, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, відеозаписом з реєстратора, встановленого в патрульному автомобілі, та нагрудної відеокамери працівника поліції. Крім того, зазначено, що інспектором дотримано процедуру фіксації правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

04 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, ОСОБА_1 вказує, що з відеозапису з відео реєстратора, наданого відповідачем, неможливо встановити марку авто та державний номерний знак автомобіля, у зв`язку з чим позивач вважає, що даний відеозапис не є належним доказом правопорушення.

04 лютого 2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та про виклик свідка.

04 лютого 2021 року судом задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та про виклик свідків.

У судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що вранці 20.01.2021 року він на своєму автомобілі їхав за ОСОБА_1 по вулиці Небесної сотні в напрямку Крюківського моста з приблизною швидкістю 40 км./год., дотримуючись безпечної дистанції. Свідок бачив як ОСОБА_1 проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, він не зупинився, так як вчасно не встиг би загальмувати. Крім того, свідок зазначив, що дорога була пустою, тільки його транспортний засіб рухався за автомобілем позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, додатково зазначив, що відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не зазначено технічний засіб, яким здійснено фіксацію правопорушення, а відтак наданий відповідачем відеозапис з реєстратора не є належним доказом вчинення правопорушення.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві, у задоволенні позову просив відмовити через необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2021 року інспектором роти №2 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Прокопчуком Ігорем Петровичем винесено постанову серії ЕАН №3685426 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 06 год. 38 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кременчук по вул. Небесної Сотні 1А, проїхав перехрестя вулиць Небесної Сотні та Миколаївська на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

Згідно з п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення встановлених для транспортних засобів правил проїзду перехресть на заборонний сигнал світлофора, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем на підтвердження своєї позиції надано відеозаписи події та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, здійснені нагрудною камерою поліцейського та відеореєстратором.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні відеозаписом (файл 2021_0120_0633055_1), о 06:31:05 годині вмикається зелений миготливий сигнал світлофору, в цей час позивач рухається вбік перехрестя вулиць Небесної Сотні та Миколаївська та перебуває на достатній відстані від перехрестя. При цьому, транспортний засіб, який рухається у попутному напрямку, наближаючись до перехрестя, на відміну від позивача, зменшив швидкість руху та здійснив зупинку на жовтий сигнал світлофора.

О 06:31:08 годині вмикається жовтий заборонений сигнал світлофору, позивач, не зменшуючи швидкість та не зупиняючись, виїхав на перехрестя о 06:31:11 годині на заборонений жовтий сигнал світлофора, який через 1 секунду перемкнувся на заборонений червоний сигнал світлофора (06:31:12 година).

Позивач у позові та у судовому засіданні підтвердив, що здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора. Вказані обставини підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_2 .

Учасниками справи не заперечується та обставина, що в місті вчинення адміністративного правопорушення світлофор працює в режимі миготливого зеленого сигналу світлофора, який завчасно попереджає водія про зміну сигналу світлофора, який забороняє рух жовтий та червоний.

Відповідно до п. 7.30 ДСТУ 4092-2002 «Безпека дорожнього руху. Світлофори дорожні. Загальні технічні умови, правила застосування та вимоги безпеки» режим роботи світлофорної сигналізації з використовуванням транспортних світлофорів передбачає миготіння зеленого сигналу протягом 3 с безпосередньо перед вимкненням, а частота миготіння сигналів 1 с.

При зеленому миготливому сигналі світлофора водій повинен розрахувати свої дії, виходячи із конкретних умов: швидкості руху, стану проїзної частини, зчеплення коліс з дорогою, інтенсивності руху. Час миготіння зеленого сигналу становить 3-4 с.

Таким чином, суд зауважує, що миготіння зеленого сигналу продовжує час попередження водіїв про наступне вмикання жовтого та червоного сигналу.

За змістом п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.

Разом з тим, суд відзначає, що позивач здійснював проїзд на жовтий сигнал світлофора, не зупинив свій транспортний засіб у місці, визначеному п. 8.10 ПДР України, чим порушив п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України.

За наведених обставин, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він не мав технічної можливості зупинити автомобіль, без виникнення аварійної ситуації на дорозі, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи.

Суд вважає, що позивач мав можливість зупинити свій транспортний засіб з дотриманням ПДР України у місці, визначеному п. 8.10 ПДР України. Втім, здійснював проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України.

Крім того, суд зазначає про помилковість посилання позивача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові № 552/5623/16 від 31.07.2018 року, оскільки обставини у цій справ не є тотожними даній справі.

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення відповідачем не було зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію правопорушення, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить лише інформацію про фіксацію процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, та не містить інформації про здійснення відеофіксації самого правопорушення за допомогою технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Оскільки в постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, відеозапис з реєстратора, наданий відповідачем, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з тим, факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджено поясненнями позивача та свідка ОСОБА_2 .

Щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи про адміністративне правопорушення зафіксовано на нагрудну відеокамеру інспектора поліції. В порядку ст. 279 КУпАП, інспектор представився, повідомив водію про порушення ним п. 8.7.3 «ґ» ПДР України (файл ). Під час з`ясування фактичних обставин справи в усних поясненнях водій факту руху на жовтий сигнал світлофора на перехресті вулиць Небесної Сотні та Миколаївській у місті Кременчуці не заперечував (06:34:41 година).

Водієві повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу, та надано можливість і достатньо часу скористатись, визначеними законодавством правами (файли , ).

Позивачем заявлено клопотання про надання йому безкоштовної юридичної допомоги на місці, на що поліцейський надав роз`яснення про порядок залучення особи, яка може надати правову допомогу. Позивач своїм правом забезпечити участь адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не скористався.

В даному випадку суд не вважає, що позивача було позбавлено права на правову допомогу, гарантованого ст. 59,64 Конституції України, так як можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення свободи. В свою чергу, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя чи процедурі розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за місцем вчинення такого правопорушення, що свідчить про те, що ця обставина не є порушенням прав позивача при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

В даному випадку встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем було встановлено усі обставини, які мають значення для його прийняття, зібрано докази вчинення правопорушення та надано позивачу для ознайомлення, забезпечено право позивача надати усі необхідні пояснення з приводу правопорушення та спростувати свою вину. Позивач був повідомлений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці, йому роз`яснено його права, оскаржувану постанову інспектором було винесено відразу після розгляду справи про адміністративне правопорушення та надано позивачу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3685426 від 20 січня 2021 року містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що може бути підставою для скасування спірної постанови.

Посилання позивача на те, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, так як постанова інспектором була винесена на місці, не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне

Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За таких обставин, винесення інспектором постанови про накладання адміністративного стягнення на місці відповідає вимогам закону, а відтак не є підставою для скасування оскаржуваної постанови

Інші доводи позивача, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, не спростовують законність його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 241-246, 255, 283, 286, 293 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції Прокопчука Ігоря Петровича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Н.Д. Вінтоняк