Справа № 460/9417/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2021 року м. Рівне №460/9417/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Самольотов І.І., відповідача: представник Ковалик Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління Державної міграційної служби України в Рівненській області
про визнання незаконним та протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання незаконним та протиправним рішення №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020 Рівненського РВ УДМС України в Рівненській області про відмову у наданні громадянства України та зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Ухвалою від 22.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №460/9417/20 та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 21.01.2021.

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати суду: копію справи про оформлення набуття громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 та копії всіх документів, що слугували підставою для прийняття рішення №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020.

Ухвалою від 21.01.2021, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 04.02.2021 з огляду на те, що відзив на позов не подано і строк для його подачі не сплинув.

В судовому засіданні 04.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив та поясненнями представника позивача в судовому засіданні, вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 в грудні 2019 року звернувся до відповідача із заявою про оформлення набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», а саме на підставі факту народження на території України його бабусі - ОСОБА_2 . Ствердив, що при поданні заяви, ним до міграційної служби було надано всі необхідні документи. Пізніше, позивачем було направлено відповідачу лише один додатковий документ - копію довідки Посольства Російської Федерації в Україні про припинення громадянства Російської Федерації з 07.02.2020. Підставою ж для подання заяви саме до відповідача слугував той факт, що фактичне місце проживання позивача було і наразі є: АДРЕСА_1 . У відповідь на звернення позивача, відповідачем за №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020 надано відповідь про те, що при перевірці відповідності поданих позивачем документів вимогам законодавства було встановлено, що у національному паспорті ОСОБА_1 проставлений штамп Києво-Святошинським РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області про продовження строку перебування на території України до 18.01.2020, де зазначена адреса: АДРЕСА_2 , а відтак для оформлення документів про набуття громадянства України та прийняття відповідного рішення йому необхідно було звернутися до відповідного Управління на території Київської області. Покликаючись на ту обставину, що законодавство не вимагає подавати документи за місцем реєстрації, натомість містить вимогу щодо їх подачі за місцем проживання, а його місце проживання знаходиться саме на території, що перебуває під юрисдикцією відповідача, та вважаючи відповідь №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020 рішенням про відмову у наданні громадянства України, позивач просив його скасувати, як таке, що нівелює основоположні принципи прав людини, та як таке, що не ґрунтується на Законі. Для належного захисту своїх прав також просив зобов`язати відповідача прийняти рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського районного відділу УДМС із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». При цьому, сторона відповідача ствердила, що позивач на той час повідомляв, що він мешкає в смт. Клевань Рівненського району. Спеціалістом Рівненського РВ УДМС було встановлено, що у національному паспорті ОСОБА_1 Києво-Святошинським районним відділом Центрального міжрегіонального УДМС України у м.Києві та Київській області проставлено штамп про продовження строку перебування на території України до 18.01.2020, де зазначена адреса: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим позивачу було роз`яснено, що із заявою про оформлення набуття громадянства України йому слід звертатися до Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС України. Разом з тим, документи позивача залишились у Рівненському РВ УДМС. При цьому, сторона відповідача заперечувала наявність у відділі самої зави ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним принципом за встановленою формою та довідки Посольства Російської Федерації в Україні про припинення ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації. Також стороною відповідача вказано, що 26.11.2020 позивач звернувся в УДМС України в Рівненській області і вказав у зверненні адресу: АДРЕСА_3 , що свідчить про надання ним недостовірні інформації щодо свого місця проживання. Заява позивача від 26.11.2020 розглянута міграційною службою відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», а відтак відповідь за №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020, не є рішенням про відмову у наданні адміністративно послуги. Щодо суті такої відповіді, то ОСОБА_1 було роз`яснено необхідність здійснення процедури набуття громадянства України з місцем його проживання згідно відмітки у національному паспорті. Таким чином сторона відповідача доводила, що міграційна служба діяла на підставі та у межах повноважень, а також у повній відповідності до вимог Закону України «Про громадянство України» та Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президент України №215/2001 від 27.03.2001 (в редакції Указу №588/2006 від 27.06.2006).

Додатково сторона відповідача пояснила, що на сьогоднішній день, з огляду на запроваджений на території України карантин, особа може звертатися до підрозділу Міграційної служби, незалежно від зареєстрованого місця проживання. З огляду на це, та з врахуванням того, що на даному етапі ОСОБА_1 зібрав усі необхідні для набуття громадянства України документи і набув статусу особи без громадянства, він при поданні необхідної заяви, має всі підстави набути громадянство України за територіальним принципом.

Дослідженням письмових доказів по справі судом встановлено таке.

ОСОБА_1 має паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 20.04.2017 НОМЕР_2 (а.с.58).

В той же час, відповідно до поданої ним 17.12.2019 заяви на адресу Генерального консульства Російської Федерації у Львові (а.с.18), Посольством Російської Федерації в Україні видано довідку про припинення ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації за реєстр.№269099629 від 18.02.2020, на тій підставі, що відповідним рішенням від 07.02.2020 йому дозволений вихід із громадянства Російської Федерації (а.с.38).

17.10.2019 ОСОБА_1 звертався до ЦМУ ДМС ц м.Києві та Київській області із заявою про оформлення громадянства України за територіальним походженням, складеною по формі №8, затвердженій наказом МВС України №715 від 16.08.2012 (а.с.52-54).

В той же час, розгляд вказаної заяви було припинено, відповідно до пункту 101 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президент України №215/2001 від 27.03.2001 (в редакції Указу №588/2006 від 27.06.2006), тобто з огляду на те, що заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усунув недоліків та не подав документів повторно (а.с.71).

Разом з тим, ЦМУ ДМС ц м.Києві та Київській області було продовжено ОСОБА_1 строк перебування в Україні до 18.01.2020 на підставі поданих ним 18.10.2019 документів (а.с.51).

Згідно з поясненнями представників сторін, в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського районного відділу УДМС по питанню оформлення набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», а саме на підставі факту народження на території України його бабусі - ОСОБА_2 .

При цьому, сторона відповідача категорично заперечувала факт подачі позивачем заяви про оформлення громадянства України за територіальним походженням, складеної по формі №8, затвердженої наказом МВС України №715 від 16.08.2012 і стверджувала, що ОСОБА_1 звертався виключно з усним проханням, та йому в такому ж порядку було роз`яснено на необхідність звернення до Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС України.

Але разом з тим, в матеріалах Рівненського районного відділу УДМС з грудня 2019 року знаходились засвідчені нотаріально і перекладені на українську мову: паспорт громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_3 , а також оригінал архівної довідки Державного архіву Вінницької області та копія актового запису про народження ОСОБА_2 (а.с.55-62).

Усі вказані вище документи наразі перебувають у відповідача, вони були пред`явлені для огляду суду, а їх копії були долучені відповідачем до відзиву на позов.

Як вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого Пролетарським відділом РАЦС м.Ростова 07.05.1986, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ростов; його батьком є: ОСОБА_3 , матір`ю є: ОСОБА_4 .

В свою чергу, з свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого Сухумським міськбюро РАЦС 15.04.1987 (повторно), вбачається, що батько позивача - ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Сухумі; його батьком є: ОСОБА_1 , матір`ю є: ОСОБА_5 .

Як свідчить архівна довідка Державного архіву Вінницької області №07-2219/7 від 21.08.2019 підтверджена копією актового запису про народження, бабуся позивача - ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Крижопіль, Крижопільського району, Вінницької області, УРСР.

Що стосується довідки Посольства Російської Федерації в Україні №269099629 від 18.02.2020 про припинення ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації, то така в матеріалах відповідача відсутня, і позивачем доказів щодо її направлення (надіслання, вручення) до Рівненського районного відділу УДМС України в Рівненській області та/або до УДМС України в Рівненській області не надано.

Також судом встановлено, що 26.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника УДМС України у Рівненській області із письмовим проханням повідомити йому про рішення з приводу отримання ним громадянства України (а.с.49).

26.11.2020 УДМС України у Рівненській області надано відповідь №5601.3.1.2.-3620/56.1-20, за змістом якої, перевіркою встановлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 звертався з клопотанням про набуття громадянства України за територіальним походженням до Рівненського районного відділу УДМС України в Рівненській області і спеціалістом такого відділу було встановлено, що у національному паспорті ОСОБА_1 проставлений штамп Києво-Святошинським РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області про продовження строку перебування на території України до 18.01.2020, де зазначена адреса: АДРЕСА_2 . На цій підставі і з покликанням на пункт 4 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215/2001 від 27.03.2001, відповідачем вказано на необхідність звернення до органу УДМС відповідно до зазначеного у національному паспорті місця проживання (а.с.11,50).

Вважаючи відповідь №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020 рішенням про відмову у наданні громадянства України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Також позивач на підтвердження того факту, що він упродовж майже двох років мешкає у мсті Рівне, долучив до матеріалів справи копію договору оренди квартири від 14.04.2019, за умовами якого ОСОБА_1 на два роки отримав платне право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .(а.с.19-22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових визначає Закон України «Про громадянство України» №2235-III від 18.01.2001.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2235-III, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків безгромадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

За правилами статті 6 Закону № 2235-III, громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Зазначений у пункті 2 статті 6 Закону №2235-III, принцип набуття громадянство України за територіальним походженням деталізований у статті 8 цього ж Закону.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №2235-III, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

При цьому, згідно з частиною четвертою цієї статті, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Згідно з частинами сьомою, восьмою цієї статті, датою набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 8, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави.

В свою чергу, за правилами статті 24 Закону №2235-III, прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014, державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, реалізує Державна міграційна служба України (ДМС), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 вказаного Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань приймає відповідно до законодавства рішення про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та їх скасування.

А в силу вимог абзацу першого пункту 7 Положення, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

В свою чергу, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затверджений Указом Президента України №215 від 27.03.2001 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 №588/2006).

За правилами пункту 2 розділу I вказаного Порядку, заява про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, оформлюється на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи.

Також в силу вимог пунктів 3-5 цього ж Розділу, заява з питань громадянства подається заявником особисто у письмовій формі з зазначенням дати її складання, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні, якщо особа проживає в Україні на законних підставах.

Документи, що подаються для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням зазначені у пунктах 24-44 Розділу II вказаного Порядку.

Так, згідно з вимогами пункту 24 вказаного розділу, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає:

а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм);

в) один із таких документів:

- декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства;

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

- декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні;

- декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності;

- заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України;

г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

В свою чергу, згідно з вимогами пункту 28 вказаного розділу, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

За правилами пункту 92 вказаного Положення, територіальні органи Державної міграційної служби України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема, за територіальним походженням.

При цьому, згідно з пунктом 93 вказаного Положення, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо оформлення набуття громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою. Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до територіального органу Державної міграційної служби України.

А відповідно до пункту 94 Порядку, територіальний орган Державної міграційної служби України перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України. Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

За вимогами пункту 95 Порядку, рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має документи, які однозначно підтверджують, як той факт, що ОСОБА_5 доводиться йому рідною бабою по батьковій лінії, так і той факт, що вона народилася на території, що входила на момент її народження до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Також ОСОБА_1 у встановленому порядку з 18.02.2020 припинив громадянство Російської Федерації, відповідно до чого у розумінні статті 1 Закону України «Про громадянство України» №2235-III від 18.01.2001 вважається особою без громадянства, тобто особою, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

За наведеного, ОСОБА_1 підпадає під дію статті 8 Закону України «Про громадянство України» №2235-III від 18.01.2001, а відтак підлягає реєстрації громадянином України.

Разом з тим, передумовою для набуття громадянства України за територіальним походженням є також заява особи про набуття громадянства України.

Зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України №715 від 16.08.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1549/21861.

З огляду на те, що у територіальному підрозділі ДМСУ - Рівненському районному відділі УДМС України в Рівненській області відсутня заява ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», як і довідка Посольства Російської Федерації в Україні про припинення ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації за реєстр.№269099629 від 18.02.2020, то керівник територіального органу Державної міграційної служби України - УДМС України в Рівненській області не міг прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України, а тим більше, ще й з огляду на те, що Рівненським районним відділом УДМС України в Рівненській області документи ОСОБА_1 щодо оформлення набуття громадянства України взагалі не передавались до УДМС України в Рівненській області.

З огляду на вказане, відповідачем не було допущено по відношенню до позивача ні протиправних дій, ні протиправної бездіяльності.

Що стосується Рівненського районного відділу УДМС України в Рівненській області, яким фактично і була допущена бездіяльність по відношенню до позивача, з огляду на те, що вказаний територіальний підрозділ не повернув заявнику документи щодо оформлення набуття громадянства України, для усунення недоліків у двотижневий термін і взагалі не вирішив питання щодо відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 , то вказаний суб`єкт владних повноважень не визначався позивачем в якості відповідача у даній справі, а відтак адміністративний суд позбавлений можливості приймати щодо нього будь-яке рішення.

Що стосується відповіді УДМС України в Рівненській області №5601.3.1.2.-3620/56.1-20 від 26.11.2020 - то вона не є рішенням суб`єкта владних повноважень, як таким, і тим більше не є рішенням Рівненського РВ УДМС України в Рівненській області.

Сама по собі письмова відповідь на звернення громадянина не може бути скасована в судовому порядку, а відтак у цій частині позову ОСОБА_1 суд відмовляє, не зважаючи на те, що не ґрунтується на Законі вимога територіального підрозділу УДМС про необхідність звернення до Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області.

Так, вимога підрозділу ґрунтувалася на тому, що у національному паспорті ОСОБА_1 проставлений штамп про продовження строку перебування на території України до 18.01.2020, де зазначена адреса: АДРЕСА_2 . Але разом з тим, пункт 4 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України №215/2001 від 27.03.2001, наказує подавати документи про набуття громадянства України до територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання особи в Україні, а не за місцем її реєстрації. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 14.04.2019 проживає у м.Рівне, то жодних підстав для скеровування його до Києво-Святошинського РВ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області у Рівненського РВ УДМС України в Рівненській області не було.

На сьогоднішній день, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції на період установлення на всій території України карантину» №259 від 18.03.2020, а також пункту 4 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-IX від 17.03.2020, оформлення документів, підрозділами Міграційної служби у період установлення на всій території України карантину здійснюється за місцем звернення особи, тобто взагалі незалежно від місця проживання особи.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також за правилами частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, зокрема у справах, «Карасьов проти Фінляндії», «Сливенко проти Латвії» висловив позицію, що порушення права на можливість отримання громадянства, вбавлення громадянства, призводить до порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, через його вплив на особисте життя людини.

Також Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 у справі «Чуйкіна проти України» констатував: що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» та «Кутіч проти Хорватії»).

Зазначене також узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із повною юрисдикцією, тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі «Обермейєр проти Австрії» та від 04.03.2014 у справі «Гранд Стівенс проти Італії»).

Також частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4), або застосувавши інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наразі ОСОБА_1 має документи, які однозначно підтверджують, як той факт, що його рідна бабця народилася на території, що входила на момент її народження до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), так і той факт, що він у встановленому порядку припинив громадянство Російської Федерації.

В той же час відсутні докази дотримання ОСОБА_1 формальних вимог, таких як подання до територіального органу ДМСУ заяви про набуття громадянства України за встановленим зразком з двома фотокартками, а також довідки Посольства Російської Федерації в Україні про припинення громадянства Російської Федерації за реєстр.№269099629 від 18.02.2020.

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що ОСОБА_1 підпадає під дію статті 8 Закону України «Про громадянство України» №2235-III від 18.01.2001, а відтак і підлягає реєстрації громадянином України, то суд вважає, що належним способом захисту його прав буде покладення на відповідача обов`язку прийняти рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням на підставі тих документів, які наявні в УДМС України в Рівненській області та тих документів, які додатково будуть подані ним в рамках виконання цього рішення суду.

Відповідно до цього позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_5 виданий 15.03.2017, АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (, вул.16 Липня, 6, м. Рівне, 33028 ) задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області прийняти рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" на підставі тих документів, які наявні в Управлінні Державної міграційної служби України в Рівненській області та тих документів, які додатково будуть подані ОСОБА_1 в рамках виконання цього рішення суду.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 пропорційну частину судових витрат по сплаті судового збору - 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 08 лютого 2021 року.

Суддя Н.В. Друзенко