Справа № 160/9798/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року Справа № 160/9798/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислове підприємство «Металургспецремонт-2» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
18.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислове підприємство «Металургспецремонт-2» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Позивач не погоджується із діями контролюючого органу в частині видання наказу на перевірку, а також із прийнятими за результатами перевірки податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними. Позивач вказує на процесуальні порушення ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час призначення та проведення перевірки, а також на відсутність підстав для визнання господарських операцій між ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» та ТОВ «Євробуд Девелопмент» нереальними, з огляду на підтвердження таких операцій належними первинними та бухгалтерськими документами. Також позивач здійснює посилання на той факт, що вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19 не може бути взятий до уваги, оскільки встановлені в такому вироку обставини ґрунтуються виключно на свідченнях обвинуваченого, та не свідчать про протиправність дій позивача, крім того, зазначений вирок не набрав законної сили на момент подання позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
16.09.2020 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти заявлених позовних вимог. У відзиві ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначено, що на підставі наказу від 19.02.2020 №775-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» та направлення на перевірку від 19.02.2020 №946, відповідачем була проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Євробуд Девелопмент» за період 01.01.2018 по 31.12.2018.
Копію наказу від 19.02.2020 №775-п було вручено директору ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_1 20.02.2020 року особисто під розпис та ознайомлено з направленням від 19.02.2020 №946.
Перевірку ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» проведено з відома директора ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_1 та в присутності головного бухгалтера ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_2 . У журналі реєстрації перевірок ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» вчинено запис 20.02.2020 №2.
Результати дослідження діяльності ТОВ «Євробуд Девелопмент» свідчать про те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч. ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2».
Також відповідач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було отримано вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19, відповідно до якого директора ТОВ «Євробуд Девелопмент» - ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 та ч. 1 ст. 205 КК України. Оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19 ТОВВ «Євробуд Девелопмент» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу витрат за період з 01.01.2018 - 31.12.2018 року по взаємовідносинам з даним контрагентом - постачальником.
Контролюючий орган наголошує, що наведена у вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19 інформація дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які складені ТОВ «Євробуд Девелопмент» по взаємовідносинам з ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2», не можуть вважатись належно оформленими, носять формальний характер та не підтверджують факт здійснення господарських операцій між вказаними підприємствами.
За таких обставин, відповідач вважає, що дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо призначення перевірки та прийняті за результатами такої перевірки податкові-повідомлення рішення є правомірними, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
23.09.2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що наданий відповідачем відзив не відповідає вимогам ст. 162 КАС України, оскільки не містить заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, що свідчить, на думку позивача, про відсутність у відповідача правових засобів спростування доводів, наведених у позовній заяві.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислове підприємство «Металургспецремонт-2» (ідентифікаційний код юридичної особи 34455395) зареєстровано в якості юридичної особи 08.08.2006 року та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Кам`янське управління, Кам`янська ДПІ (м. Кам`янське).
13.02.2020 року (вих.№12/02-1 від 12.02.2020 року) ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» надано пояснення та документальне підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ «Євробуд Девелопмент».
Копію наказу від 19.02.2020 №775-п було вручено директору ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_1 20.02.2020 року особисто під розпис та ознайомлено з направленням від 19.02.2020 №946.
Перевірку ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» проведено з відома директора ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_1 та в присутності головного бухгалтера ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_2 . У журналі реєстрації перевірок ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» вчинено запис 20.02.2020 №2.
- п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), занижено податок на прибуток за 2018 рік на загальну суму 149 636, 00 грн.;
- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість за 2018 рік на загальну суму 166 262, 00 грн., а саме: жовтень 2018 року - 79 120, 00 грн., листопад 2018 року - 87 142, 00 грн.
На вищезазначений акт перевірки 14.04.2020 року за вих.№14/04-01 ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» подало заперечення до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із зазначенням незгоди із висновками контролюючого органу.
На підставі вищевказаного акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 04.05.2020 року:
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Свідоцтво платника ПДВ №200366257 від 01.12.2017, має статус «анульоване» 26.12.2019, у зв`язку з ненаданням декларацій протягом року. До органів ДПС підприємством надано податкові декларації з податку на додану вартість за період квітень-листопад 2018 року, станом на день перевірки підприємство не звітує. Звіт форми 1-ДФ за весь період діяльності підприємства не надано. Згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів ДФС на підприємстві у період червень-серпень 2018 року працювало 5 осіб. Звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів ДФС з вересня 2018 року по теперішній час відсутні.
Крім того, контролюючим органом проведено аналіз Єдиного реєстру податкових накладних в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «Євробуд Девелопмент», та встановлено, що дане підприємство здійснює придбання великої кількості товарно-матеріальних цінностей, які потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально технічним та технологічним можливостям ТОВ «Євробуд Девелопмент». Таким чином, за результатами аналізу ЄРПН ТОВ «Євробуд Девелопмент» по ланцюгу господарських операцій з руху ТМЦ встановлено відсутність джерела його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва. Отже, неможливо встановити наявність основних засобів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, матеріалів (сировини), товарних запасів необхідних для ведення господарської діяльності, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб`єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності ТОВ «Євробуд Девелопмент».
При проведенні перевірки також досліджувався вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19, відповідно до якого директора ТОВ «Євробуд Девелопмент» - ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 та ч. 1 ст. 205 КК України. Оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19 ТОВ «Євробуд Девелопмент» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу витрат за період з 01.01.2018 - 31.12.2018 року по взаємовідносинам з даним контрагентом - постачальником.
За таких обставин, контролюючий орган дійшов висновку, що встановлена під час перевірки інформація свідчить про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених сум ПДВ до податкового кредиту та сум придбання до складу витрат є безпідставними. Складені ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2», по взаємовідносинам з ТОВ «Євробуд Девелопмент» первинні документи свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій по взаємовідносинам ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2», з ТОВ «Євробуд Девелопмент». Досліджені операції спрямовані на документальне оформлення постачання товарів та послуг та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов`язань ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2».
За змістом частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (п.п.62.1.3 п. 62.1 ПК України).
Так, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до положень п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
13.02.2020 року (вих.№12/02-1 від 12.02.2020 року) ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» було надано пояснення та документальне підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ «Євробуд Девелопмент».
Копію наказу від 19.02.2020 №775-п було вручено директору ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_1 20.02.2020 року особисто під розпис та ознайомлено з направленням від 19.02.2020 №946, що підтверджується матеріалами справи.
Перевірка ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» згідно наказу від 19.02.2020 №775-п проводилась з відома директора ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_1 та в присутності головного бухгалтера ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» ОСОБА_2 .
У журналі реєстрації перевірок ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» вчинено запис 20.02.2020 №2.
Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 27.01.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій, аналіз норми підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного суду від 02.10.2018 року у справі 820/4703/17.
У даній справі судом встановлено, що в наказі від 19.02.2020 №775-п зазначено посилання на підстави для проведення перевірки п. 19-1 .1 ст. 19-1, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, та зокрема п.п. 78.1.4, п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 , п. 82.2 ст. 82 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями).
Тобто, наданням на запит контролюючого органу пояснень ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» від 13.02.2020 року (вих.№12/02-1 від 12.02.2020 року) не усунуто сумніви відповідача, що надало останньому право на призначення документальної позапланової невиїзної перевірки в порядку підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Щодо правомірності прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), витрати - сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ ПК України.
Відповідно до п. 44.2 ст.42 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст. 4 Закону №996, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Витрати» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Згідно з п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БO 16).
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «ПП Металургспецремонт-2» та ТОВ «Євробуд Девелопмент» і реальність зміни майнового стану першого.
У досліджуваному періоді (01.01.2018 - 31.12.2018) ТОВ «ПП Металургспецремонт-2» мало взаємовідносини із ТОВ «Євробуд Девелопмент», щодо яких суд зазначає наступне.
Так, між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та ТОВ «ПП Металургспецремонт-2» було укладено договір підряду №18-0700-02 від 22.06.2018 року, згідно п.п. 1.1. якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного Договору роботи по поточному ремонту та технічному обслуговуванню основних виробничих фондів Замовника, запланований перелік яких приводиться у специфікаціях.
До договору підряду №18-0700-02 від 22.06.2018 року в матеріали справи надані додаткові угоди: №2 від 29.12.2018, №3 від 19.03.2018, №4 від 29.03.2019 року, №6 від 30.09.2019, №5 від 20.06.2019; специфікація №5 від 29.11.2018; акти приймання виконаних підрядних робіт: №137, №138, №140, №141, №142, №143, №144, №145, №146 від 31.10.2018 року; довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати до актів: за жовтень 2018 року до актів №137, №138, №140, №141, №142, №143, №144, №145, №146 від 31.10.2018 року; платіжні доручення: від 15.02.2019 №2517 на суму 106 009, 93 грн. від 15.02.2019 №3143 на суму 12 975, 06 грн., від 15.02.2019 №3145 на суму 278 365, 85 грн., від 18.02.2019 №3154 на суму 4835, 68 грн., від 27.02.2019 №3527 на суму 967,13 грн., від 13.03.2019 №3586 на суму 56 833, 72 грн., від 13.03.2019 №3593 на суму 21 201, 99 грн., від 13.03.2019 №4593 на суму 2559, 01 грн.; податкові накладні: №5, №6, №8, №9, №10, №11, №12, №13 від 31.10.2018, №3 від 26.10.2018.
На підтвердження господарських операцій по договору підряду від 02.10.2018 року №2/10-14 (а фактично - договору субпідряду), позивачем надано до матеріалів справи: договір підряду від 02.10.2018 року №2/10-14, акти: №154 від 31.10.2018, №155 від 26.10.2018, №156 від 31.10.2018, №157 від 31.10.2018, №158 від 31.10.2018, №159 від 31.10.2018, №160 від 31.10.2018, №161 від 31.10.2018, №162 від 31.10.2018; податкові накладні №154 від 31.10.2018, №155 від 26.10.2018, №156, №157, №158, №159, №160, №161, №162 від 31.10.2018.
До договору підряду від 25.10.2018 року №772/18 до матеріалів справи надані: довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до актів №155, №159, акти №155, №159 приймання виконаних робіт від 16.11.2018, платіжні доручення від 28.12.2018 №6703 на суму 122 576, 68 грн., від 22.01.2019 №266 на суму 141428, 74 грн., від 04.02.2019 №515 на суму 174 177, 00 грн., податкові накладні №1 від 02.11.2018№5 від 16.11.2018, №6 від 16.11.2018, №8 від 16.11.2018.
До договору підряду від 25.10.2018 року №773/18 до матеріалів справи надані: довідка про вартість виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до акту №156 від 16.11.2018, акт №156 від 16.11.2018, платіжне доручення від 02.11.2018 №5700 на суму 59 997, 60 грн., податкові накладні №2 від 02.11.2018, №7 від 16.11.2018.
Також, між ТОВ «Побужський феронікелевий комбінат» та ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» було укладено договір від 12.11.2018 №813/18, згідно п.п. 1.1. якого, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати: 1) роботи по ремонту живильника пластинчастого №2, відділення крупного дроблення (код послуги 33.12); 2) роботи по реконструкції обвідної тічки з конвеєра №17 на конвеєр №16, сушильне відділення (код послуги 33.12). Роботи та послуги виконуються за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Побузьке, вул. Промислова, 12.
До договору підряду від 12.11.2018 року №813/18 до матеріалів справи надані: довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 16.11.2018 до актів №157, №158 від 16.11.2018, акти №157, №158 від 16.11.2018, платіжні доручення від 22.02.2019 №850 на суму 111 279,18 грн., від 22.02.2019 №851 на суму 81 132, 78 грн., податкові накладні №9, №10 від 16.11.2018.
На підтвердження господарських операцій по договору підряду від 25.10.2018 року №25/10-14 (а фактично - договору субпідряду), позивачем надано до матеріалів справи: акти приймання виконаних робіт №665 від 14.11.2018, №138 від 16.11.2018, №156 від 16.11.2018, №164 (без зазначення дати підписання), податкові накладні №65 від 14.11.2018, №138 від 16.11.2018, №156 від 16.11.2018, №164 від 16.11.2018.
Дослідивши зміст господарських договорів, укладених позивачем із ТОВ «Євробуд Девелопмент» та первинні документи, що складені на підставі таких договорів, суд не може взяти до уваги такі документи на підтвердження фактичного та реального здійснення господарських операцій між зазначеними підприємствами, з огляду на таке.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити, зокрема, підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у продавця відчужуваних ним товарів, необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійснення операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Для цілей оподаткування ПДВ операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.
Наявність у платника податку первинних документів, які не мають дефекту форми, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів.
Разом з тим, з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.
Відповідно до ч.1 ст. 205 Кримінального кодексу України, фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.
За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.
Ця обставина не може залишатися неврахованою, оскільки факт участі особи, яка підписала первинні документи, у діяльності фіктивного підприємства, несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.
Судом встановлено, що у взаємовідносинах позивача із контрагентом ТОВ «Євробуд Девелопмент», усі документи, зокрема договори підряду, довідки, акти та інші первинні документи, були підписані безпосередньо керівником вказаного підприємства ОСОБА_3 .
В матеріалах справи міститься вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19, відповідно до якого директора ТОВ «Євробуд Девелопмент» - ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 та ч. 1 ст. 205 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу, в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 8500 ( вісім тисяч п`ятсот) гривень.
У подальшому, 04.04.2018 року, у денний період доби, більш точно встановити час не виявилось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись в офісному приміщенні приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Тимофєєвої А.О., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, на виконання досягнутого з не встановленою досудовим слідством особою злочинного умислу підписав договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Євробуд Девелопмент» від 04.04.2018 року, договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Євробуд Девелопмент» від 04.04.2018 року, статут ТОВ «Євробуд Девелопмент», довіреність ТОВ «Євробуд Девелопмент» від 05.04.2018 року щодо надання повноважень особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, представляти інтереси Довірителя перед державними органами зокрема Державною реєстраційною службою.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2019 року по справі №203/1981/19 набрав законної сили 12.09.2019 року.

Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.08.2020 року, що набрала законної сили в день проголошення, було залишено без змін ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2020 року, якою заяву адвоката Коровая А.А. в інтересах ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2019 року залишено без задоволення.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховним Судом України неодноразово, з метою усунення неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставними.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26 січня 2016 року у справі №21-4781а15; від 22 березня 2016 року у справі №21-170а16; від 22 березня 2016 року у справі №21-2927а15; від 29 березня 2016 року у справі №21-5315а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3270а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3635а15; від 19 квітня 2016 року у справі №21-4985а15; від 26 квітня 2016 року у справі №21-4976а15; від 24 травня 2016 року у справі №21-5332; від 14 червня 2016 року у справі №21-1318а16.

Такої ж позиції у подібних правовідносинах дотримується й Верховний суд, зокрема, у постанові від 03.12.2020 року по справі №826/7610/18 (адміністративне провадження №К/9901/33229/19).

Таким чином, сам факт наявності у позивача первинних документів, виписаних від імені постачальника/виконавця, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

У постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №802/4132/15-а зазначено, що докази необґрунтованого виникнення у платника податкової вигоди повинні розцінюватися у сукупності та взаємозв`язку, причому оцінці підлягає також і діяльність усіх учасників господарських операцій. Статус фіктивного, нелегального підприємства (зокрема, в силу його реєстрації на підставну особу) несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що саме лише документальне підтвердження, правильність документального оформлення певних операцій, не свідчить про правильність відображення таких операцій у податковому обліку. Одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою, у відповідності до якого неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувати таку операцію.

В ході розгляду даної справи встановлено, що господарські операції між ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2» та ТОВ «Євробуд Девелопмент» не були реальними, а тому позивач не мав права відображати саме такі операції у податковому обліку та враховувати їх при розрахунку податкового кредиту.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних.

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено правомірність дій податкового органу в частині видачі наказу від 19.02.2020 № 775-П про призначення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ПП «Металургспецремонт-2», а також правомірно збільшено позивачу податкове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 149 636,00 грн. від 04.05.2020 року та застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 37 409,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» № та збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 166 262,00 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 41 565,50 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 04.05.2020 року.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислове підприємство «Металургспецремонт-2» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

21.10.2020

Рішення не набрало законної сили 21 жовтня 2020 р.

Суддя В.В. Кальник