Справа № 560/4244/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4244/19

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

02 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника позивача: Діденко Тетяни Вікторівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

10 грудня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ФОП ОСОБА_1 з жовтня 2015 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області, здійснюючи господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Позивач з 10.01.2017 року зареєстрований платником податку на додану вартість.

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області у період з 19.09.2019 р. по 02.10.2019 р. проведено документальну планову виїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складений акт про результати документальної планової виїзної перевірки за №0102/2201-01-33-03/ НОМЕР_1 від 17.10.2019 року. Перевіркою встановлені порушення вимог Податкового кодексу України.

За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 18.11.2019 року про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 23707,50 грн.;

- № від 18.11.2019 року про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 31500,00 грн.,

- № від 18.11.2019 року про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 2625,02 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення надіслані позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення та отримані ним 19.11.2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням №710. Зазначені грошові зобов`язання добровільно сплачені позивачем 27.11.2019 року.

Крім того відповідачем були прийняті вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 18.11.2019 року № Ф- в сумі 9545,14 грн. та рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 954,51 грн.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2019 року № Ф- в сумі 9545,14 грн., рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 954,51 грн., податкове повідомлення-рішення форми "ПН" № від 18 листопада 2019 року про застосування штрафної санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 7902,50 грн., протиправними дії щодо нарахування пені з податку на додану вартість в сумі 7289,18, з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1150,23 грн. та з військового збору в сумі 95,85 грн. протиправними позивач звернувся до суду для їх скасування. Крім того, просив зобов`язати відповідача відкоригувати дані інтегрованої картки платника - податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2019 р. № Ф- у сумі 9 545,14 грн.; визнання протиправним та скасування рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 954,51 грн.; визнання протиправною бездіяльність ТУ ДПС у Хмельницькій області по не відображенню в Акті перевірки №0102/22-01-33-03/ НОМЕР_1 від 17.10.2019 року достовірних даних про завищення єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік на суму 24 601,74 грн. та не здійсненні коригування (відображення) у інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 за платежем 00) достовірної суми єдиного внеску за 2017 рік - 24 601,74 грн.; зобов`язання здійснити коригування (відображення) в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платежем ( НОМЕР_2 ) завищену суму єдиного внеску -15 056,64 грн. Хмельницький окружний адміністративний суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем 08.02.2018року був поданий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, у якому самостійно визначено суму нарахованого єдиного внеску в розмірі 71132,73 грн. ( 22% від суми доходу) та контролюючим органом не було встановлене позивачу збільшення або зменшення зобов`язання з ЄСВ за 2017 рік, тому прийняті відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 18.11.2019 року №Ф- в сумі 9545,14 грн. (за 2018 рік) та рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 954,51 грн. є правомірними і не підлягають скасуванню. Зважаючи на це, не підлягає задоволенню і похідна вимога: здійснити відповідне коригування даних інтегрованої картки, зарахувавши 15056,64 грн. в рахунок сплати боргу за 2018 рік.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що оскільки відповідач не оскаржує рішення суду першої в частині задоволених позовних вимог, тому колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 , щодо відмовлених позовних вимог.

Відповідно до п.4. ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове пенсійне страхування» (далі по тексту - Закону України), платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону України, - на суму доходу (прибутку ), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Таким чином, існує пряма залежність між сумою доходу, що підлягає оподаткуванню та розміром єдиного внеску, так як останній визначається саме з суми чистого оподатковуваного доходу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.02.2018 року ФОП ОСОБА_1 було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік та задекларовано річний оподатковуваний дохід в сумі 323 330,78 грн.

Крім того, 08.02.2018 року позивачем було подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та визначено суму нарахованого єдиного внеску в сумі 71 132.73 грн. (323 330,78 грн. х 22%).

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 було нараховано в Декларації про майновий стан та доходи (звітна) та сплачено єдиний внесок виходячи із бази оподаткування 323 330,78 грн. в загальній сумі 71 132,73 грн.

Однак, в 2019 році позивачем було виявлено помилку при обрахунку річного оподатковуваного доходу за 2017 рік, та фактично сума оподатковуваного доходу за 2017 рік складає 211 504.67 грн.

Враховуючи вказане та керуючись правом, яке надано ст.50 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 859 від 02.10.2015 року (зі змінами та доповненнями) 22.08.2019 року позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік відповідно до якого задекларовано дохід в сумі 211 504.67 грн. та відповідно зменшено суму податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору на 20 128,70 грн. (323 330,78 грн. - 211 504,67 грн.) х 18%) та 1 677,39 грн. (323 330,78 грн. - 211 504,67 грн.) х 1,5%) відповідно.

Таким чином, оскільки база оподаткування єдиним внеском була зменшена за 2017 рік, то відповідно сума єдиного внеску за 2017 рік підлягала коригуванню в сторону зменшення.

Сума доходу за 2017 рік у розмірі 211 504,67 підтверджена контролюючим органом в Акті перевірки.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок формування та подання страхувальниками Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено наказами Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року № 435 та від 15.05.2018 № 511 (надалі по тексту - Порядок).

Відповідно до п.2 розд. III «Форми та строки подання Звіту» Порядку ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що вказаними нормативно-правовими актами, на відміну від Порядку подання податкової декларації про майновий стан і доходи, не передбачено можливості подання уточнюючої Звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, після закінчення строку подання такого Звіту.

Зазначене підтверджується і роз`ясненням податкового органу наданим у підкатегорії 301.06.02 «ЗІР» щодо самостійного виправлення ФОП помилок у Звіті з ЄСВ (форма №Д5), який затверджено Порядком №435.

У вказаному роз`ясненні зазначено: «Помилки, що стосуються грошових показників (арифметична помилка, неправильно порахована сума доходу/ЄСВ, заповнено не ту таблицю форми №Д5 за період до 01.01.2018 р., або, зокрема, за звітні періоди після 01.01.2018 р. у таблиці 1 форми №Д5 неправильно вказано код категорії застрахованої особи тощо) у Звіті з ЄСВ можуть рути виявлені при документальній перевірці і виправлені за її наслідками.

Таким чином, платник податку позбавлений можливості подати уточнюючу звітність та зменшити суму нарахованого єдиного внеску після закінчення строку подання такого Звіту. Відповідно, позивач не мав можливості подати уточнюючу звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік та зменшити суму нарахованого єдиного внеску за 2017 рік на суму 24 601,74 грн. (323 330,78 грн. - 211 504,67 грн.) х 22%).

Однак, колегія суддів вважає, що відсутність законодавчо визначеної можливості подання уточнюючого звіту з ЄСВ не позбавляє права платника податків на передплату з єдиного внеску у зв`язку із зменшенням об`єкту оподаткування. Натомість, саме на контролюючий орган покладається обов`язок перевірити правильність визначення бази оподаткування та правильність нарахування ЄСВ.

При цьому, згідно п. 86.10 ст.86 Податкового кодексу України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Таким чином, Законом України передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у ст.4 цього Закону, фізичних осіб - підприємців, встановлюється у розмірі 22% від бази нарахування єдиного внеску.

Так, за п.2 ч.1 ст. 7 Закону України, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний соціальний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

В той же час, вказаним законом передбачено можливість самостійного визначення бази оподаткування ЄСВ платником податку, але не більше максимального та не менше мінімального, у разі неотримання доходу у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу. Однак, якщо платник податків отримав дохід у відповідному місяці, що перевищує розмір мінімальної заробітної плати, то базою оподаткування є сума такого отриманого доходу.

Згідно з пп.2 п. 5 розділу IV "Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску" Інструкції № 449, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції платники, визначені підпунктом 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) пункту 1 розділу П цієї Інструкції, здійснюють розрахунок єдиного внеску за календарний рік до 10 лютого наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість календарних місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується відповідна ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Отже, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому оподатковуваному доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою до органів доходів і зборів за результатами календарного року та повинен бути сплачений у встановлені законодавством строки.

Таким чином, різниця між фактично сплаченою сумою єдиного внеску позивачем та сумою, що підлягала сплаті становить 24 601,74 грн. У зв`язку з чим, вказана сума є передплатою з єдиного внеску за 2017 рік.

Однак, суд першої інстанції при винесенні рішення не повно дослідив вищенаведені обставини.

Даючи оцінку доводам апелянта стосовно протиправності рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 954,51 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судова колегія зауважує, що відповідно до розрахунку штрафної санкції по єдиному внеску ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, який є додатком до оскаржуваного рішення, контролюючим органом було застосовано штрафну санкцію в розмірі 954,51 грн., у зв`язку із заниженням податкових зобов`язань за перевіряємий період на суму 9545,14 грн.

Однак, наведені вище обставини вказують на те, що відповідачем не врахована сума завищеного єдиного внеску за 2017 рік -24601,74 грн., що спростовує висновок відповідача про заниження позивачем суми єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, та свідчить про завищення позивачем податкового зобов`язання з єдиного внеску на суму 15056,60 грн.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що спірні рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги апеляційної скарги позивача про зобов`язання відповідача здійснити коригування (відображення) в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 завищену суму єдиного внеску - 15056 грн., судова колегія вказує на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Можливість коригування (відображення) коректних (достовірних) даних сум нарахованих податків, в т.ч. і єдиного внеску, передбачена п.5 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 422. від 07.04.2016 року «Про затвердження Порядку ведення, органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі- Порядок).

А саме, відповідно до приписів, вище вказаного пункту, при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких, даних з первинних документів, за поточною датою.

Відповідно до вимог п. 5 розділу 1 загальних положень Порядку передбачено. що у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється, виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Отже, із вказаної норми вбачається, що відповідач має можливість здійснювати відповідні коригування облікових показників ІКП у ручному режимі у разі необхідності.

До того ж, п.1 Порядку «Формування первинних показників документів органів ДФС (податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату недоїмки з, єдиного внеску та рішень про застосування (нарахування) штрафних санкцій тощо) для відображення в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, та перенесення до ІКП» розд. V Порядку вказаного наказу ДФС України передбачено, що працівники підрозділів, які здійснюють контрольно-перевірочні заходи, при організації, проведенні та оформленні документів за їх результатами вносять інформацію до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в день вчинення відповідних дій: при направленні у встановлених законодавством випадках повідомлень платнику податків про початок документальної перевірки; підписанні наказів, направлень на проведення перевірок; реєстрації актів (довідок) перевірки, інших складених актів (довідок); при прийнятті та врученні податкових повідомлень-рішень, рішень, вимог та рішень щодо єдиного внеску.

Відповідальними за своєчасність та повноту внесення інформації в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, є підрозділи, які здійснюють контрольно-перевірочні заходи.

Пунктом 3 розд. V Порядку визначено, що працівник структурного підрозділу, який склав відповідний документ, вносить до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, зокрема, показники про суму нарахування/зменшення основного платежу.

Аналіз наведених положень свідчить, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню в інтегрованій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги та долучені до неї докази в повній мірі спростовують правомірність прийняття Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2019 року №Ф- у сумі 9545,14 грн та рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 954,51 грн, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскарженому судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати в частині відмовлених позовних вимог.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2019 року №Ф- у сумі 9545,14 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 18.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 954,51 грн.

Визнати протиправну бездіяльність ГУ ДПС у Хмельницькій області по не здійсненню коригування (відображення) у інтегрованій картці платника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за платежем 00) достовірної суми єдиного внеску за 2017 рік- 24601,74 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області здійснити коригування (відображення) у інтегрованій картці платника податків Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платежем ( НОМЕР_2 ) завищену суму єдиного внеску - 15056,64 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 лютого 2021 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.