Справа № 420/14021/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (місцезнаходження: 65074, м. Одеса, вул. Косовська, 2д; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1; код ЄДРПОУ 65026) про визнання протиправними дії щодо відмови в наданні позитивних висновків та зобов`язання вчинити певні дії,-

Встановив:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської міської ради, в якій позивач просить:

визнати дії Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР щодо відмови позивачу в наданні позитивних висновків щодо розміщення пересувних тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності протиправними;

зобов`язати Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР надати позивачу позитивні висновки щодо розміщення пересувних тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності за адресами; АДРЕСА_2 та

АДРЕСА_3 для подальшого оформлення та реєстрації паспортів прив`язки пересувних тимчасових споруд;

зобов`язати Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів пролонгувати на тих же самих умовах та на той же строк договори оренди УТ-379/19 та УТ-380-19 на період поки не буде знайдено механізму та повноважень продовження та надання нових договорів;

стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( індивідуальний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.01.2021 року позивачем до канцелярії суду подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

15.02.2021 року (вх. № ЕП/4011/21) представником Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.11.2020р. позивач з урахуванням приписів п.п.1.4 п.7.2 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених рішенням Одеської міської ради 09.10.2013р. № 3961-VI, відповідно до п.п.2 п.5 ст. 13 Закону України "Про адміністративні послуги", звернувся до Центру надання адміністративних послуг формування двох вхідних пакетів № Ф1-165183ю/л та Ф1-165189ю/л до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів із запитами на надання висновку щодо можливості установки пересувних тимчасових споруд за адресами: м. Одеса, вулиця Генерала Бочарова, 41 та АДРЕСА_3 строком на п`ять років. При цьому подано два паспорта прив`язки для проходження першого етапу процедури оформлення паспортів прив`язки. До запитів був наданий повний пакет документів з оригіналами паспортів прив`язки із зазначенням необхідних відомостей; всі графічні матеріали та схеми були виконані архітектором ТОВ "ЕКО-Містобудівельник", що має ліцензію та відповідний кваліфікаційний сертифікат. Проте, 11.11.2020р. за №№ 0113/774/0 та 0113/775/0 два пакети поданих документів до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради повернуто позивачу з відмовою у розміщенні пересувної тимчасової споруди.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа, Одеська міська рада, отримала копію ухвали про відкриття провадження 21.12.2020 року (а.с. 66), проте, станом на дату виготовлення рішення по справі, пояснення від 3 особи до суду не надходили.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію серії ВОЗ № 366603 від 16.04.2008 року (а.с.11), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 23.03.2020р. (а.с.12)

09.11.2020р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг для формування пакету документів на надання адміністративної послуги відповідно до п.п. 2 п. 5 ст. 13 Закону України "Про адміністративні послуги" "укладення договору на право користування місцями для розташування тимчасових споруд".

09.11.2020р. сформовано запит ФОП ОСОБА_1 № Ф1-242187-ю/л до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на надання висновку щодо можливості установки тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_3 , площею 6 кв.м змішана група товарів, строком на 5 років (а.с. 15).

09.11.2020р. сформовано запит ФОП ОСОБА_1 № Ф1-242179-ю/л до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на надання висновку щодо можливості установки тимчасових споруд за адресою: АДРЕСА_3 , площею 6 кв.м змішана група товарів, строком на 5 років (а.с. 16).

11.11.2020р. (вих. № 0113/774/0, № 0113/775/0) Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за результатами розгляду вищевказаних запитів позивача повідомлено, що ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року встановлено новий порядок надання в оренду комунального майна а саме, виключно за результатами аукціону. З урахуванням наведеного відповідач залишив без розгляду запити позивача (а.с. 17-18).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

За приписами ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого; комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами,

Згідно з ч.3 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону України "Про адміністративні послуги" суб`єкт звернення для отримання адміністративної послуги в центрі надання адміністративних послуг звертається до адміністратора - посадової особи органу, що утворив центр надання адміністративних послуг, яка організовує надання адміністративних послуг шляхом взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністратор має право погоджувати документи (рішення) в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування, отримувати їх висновки з метою надання адміністративної послуги без залучення суб`єкта звернення.

Відповідно до пп.1.1. п.1 Положення про управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у новій редакції, затвердженого рішенням Одеської міськради № 4184-VII від 30.01.2019 р., Управління є виконавчим органом Одеської міської ради і створено відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно пп. 2.1.7 п. 2 Положення про управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у новій редакції, затвердженого рішенням Одеської міськради № 4184-VII від 30.01.2019 р., завданнями Управління є укладання договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності та договорів на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі (у разі відсутності документів на землекористування, оформлених у порядку, передбаченому чинним земельним законодавством України).

Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі, затверджені рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013р. № 3961-VI.

Згідно з п. 1.1 Правил розміщення тимчасових споруд торговельного, бутового, соціально-культурного чи іншого призначення для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі (далі - Правила) розроблені на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011р. "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" та врегульовує питання розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі, також - ТС) та елементів вуличної торгівлі (далі, також - ЕВТ) на території міста Одеси.

Пунктом 1.2 передбачено, що Правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі.

Пунктом 1.4 Правил встановлено, що Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради є уповноваженим органом, визначеним Одеською міською радою для регулювання діяльності з дотримання фізичними та юридичними особами Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі.

Згідно п. 7.1 Правил підставою для встановлення ТС є паспорт (додаток 1) та відповідний договір на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС, укладений з Уповноваженим органом.

За змістом п. 7.2 Правил для укладення (продовження) договорів на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС Заявник звертається до Уповноваженого органу із заявою, до якої додаються: документ, в якому зазначається товарна спеціалізація ТС в довільній формі, витяг про державну реєстрацію суб`єкта господарювання, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані суб`єктом господарювання у довільній формі на топографо-геодезичній основі (М 1:500); реквізити суб`єкта господарювання (найменування, ПІБ керівника юридичної особи, або ПІБ фізичної особи - підприємця, місцезнаходження юридичної особи або адреса місця проживання фізичної особи - підприємця, контактна інформація).

Відповідно до п. 7.3 Правил уповноважений орган в термін до 3-х робочих днів готує висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою згідно із вимогами чинного законодавства та товарної спеціалізації ТС або направляє Заявнику письмову мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою або відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС. Копія відповіді Заявнику, що містить позитивний висновок щодо можливості установки ТС за конкретною адресою або мотивовану відмову у можливості установки ТС за конкретною адресою чи відмову в укладенні (продовженні) договору на право тимчасового користування місцем під розміщення ТС одночасно з направленням Заявнику надсилається до Управління.

За змістом п. 7.5 Правил до заяви додаються такі документи:

графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості;

реквізити замовника (найменування, ПІБ керівника юридичної особи, або ПІБ фізичної особи - підприємця, місцезнаходження юридичної особи або адреса місця проживання фізичної особи - підприємця, контактна інформація);

Цей перелік документів є вичерпним.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради листами від 11.11.2020р. (вих. № 0113/774/0, № 0113/775/0) повідомлено позивача, що ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 року встановлено новий порядок надання в оренду комунального майна а саме, виключно за результатами аукціону. З урахуванням наведеного відповідач залишив без розгляду запити позивача (а.с. 17-18).

Згідно п. 2 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 244 від 21.10.2011р. (далі - Порядок № 244), підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1). Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній

основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

Згідно п. 2.4 Порядку № 244 відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

У разі відсутності у складі відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради органу з питань містобудування та архітектури відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначає орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації за територіальною належністю. У такому випадку строк розгляду заяви становить п`ятнадцять робочих днів.

Відповідно до п. 2.6 Порядку № 244 для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає:схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1);

схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України";

технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.

Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Як встановлено судом, звертаючись до відповідача з відповідними запитами, позивач подав два паспорти-прив`язки, в яких зазначено відомості щодо державної реєстрації позивача, товарну спеціалізацію, площу пересувної тимчасової споруди, строк розміщення; графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування на топографо-геодезичній основі М 1:500 з прив`язкою до місцевості; схему розміщення тимчасової споруди; ескізи фасадів; схему благоустрою прилеглої території. Графічні матеріали було виконано архітектором ТОВ "Еко - Містобудівельник" (), що має ліцензію та відповідний сертифікат.

У поданих позивачем до відповідача документах, зокрема у паспорті прив`язки та доданих до нього документах, містяться текстові та графічні матеріали, що визначають тип, зовнішній вигляд, конструктивно-технічні характеристики та місце розташування пересувної тимчасової споруди з прив`язкою до місцевості та відображенням наявних містобудівних обмежень, а також умови інженерного забезпечення тимчасової споруди, ескізи фасадів щодо пересувної тимчасової споруди.

Факту невідповідності поданих позивачем для отримання адміністративної послуги паспортів-прив`язки встановленим законодавством вимогам відповідач не доводив.

Пунктом 1.4 Правил передбачено, що елементи вуличної торгівлі - це окремо розташовані торговельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри.

Також пунктом 1.4 Правил визначено, що пересувна ТС (збірно-розбірна) - споруда, яка не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей, у якій може бути розміщене торговельне обладнання, низькотемпературний прилавок, лоток, ємність, торговельний автомат, інші пристрої для сезонної роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, у тому числі спеціальні причепи та напівпричепи (згідно з ДСТУ 2984-95 "Засоби транспортні дорожні"), а також відкриті (літні) майданчики, за виключенням майданчиків, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправними дій Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР щодо залишення без розгляду заяв позивач листами від 11.11.2020р. (вих.№№ 0113/774/0 та 0113/775/0) в наданні позитивних висновків щодо розміщення пересувних тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності; зобов`язання Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради повторно розглянути запити фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 09.11.2020 року на надання висновку щодо можливості установки тимчасових споруд за вказаними в них адресами, з урахуванням висновків суду.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (місцезнаходження: 65074, м. Одеса, вул. Косовська, 2д; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1; код ЄДРПОУ 65026) про визнання протиправними дії щодо відмови в наданні позитивних висновків та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними діх Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР щодо залишення без розгляду заяв позивача листами від 11.11.2020р. (вих.№№ 0113/774/0 та 0113/775/0) про надання позитивних висновків щодо розміщення пересувних тимчасових споруд для ведення підприємницької діяльності.

Зобов`язати Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради повторно розглянути запити фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 09.11.2020 року на надання висновку щодо можливості установки тимчасових споруд за вказаними в них адресами, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (65074, м. Одеса, вул. Косовська, 2д; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2021 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.