Справа № 400/3284/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3284/20
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року по справі № 400/3284/20 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просило суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг по транспортному податку за період з 05.10.2017р. по 09.02.2018р. у загальному розмірі 16763,84грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на наявність у ОСОБА_1 узгодженої сими податкової заборгованості по транспортному податку за період з 05.10.2017р. по 09.02.2018р. у загальному розмірі 16763,84грн.

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у заяві про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності зазначаючи, що Головне управління ДПС у Миколаївській області дізналось про порушення своїх прав 30.06.2017р., однак з позовною заявою до суду звернулось 11.08.2020р., тобто з пропуском як шестимісячного строку звернення до суду, так і з пропуском строку, визначеного п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, оскільки за період з 30.06.2020р. по 11.08.2020р. минуло 1138 днів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 р. по справі № 400/3284/20 позов Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено.

Присуджено до стягнення з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 податковий борг з транспортного податку за період з 05.10.2017р. по 09.02.2018р. у розмірі 16763,84грн.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області судом першої інстанції вказано, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з транспортного податку за період з 05.10.2017р. по 09.02.2018р. у розмірі 16763,84грн., який підлягає стягненню за рішенням суду. Також, окружним адміністративним судом зазначено, що з даною позовною заявою податковий орган звернувся до суду в межах законодавчо визначеного строку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права, а тому відповідач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки застосуванню, передбачених п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, строків стягнення податкового боргу. Вказаними положеннями контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу. На думку відповідача, у даному випадку, днем виникнення боргу є день складення податкового повідомлення-рішення, тобто 30.06.2017р., а не 14.10.2017р. Отже, Головне управління ДПС у Миколаївській області дізналось про порушення своїх прав 30.06.2017р., однак з позовною заявою до суду звернулось 11.08.2020р., тобто з пропуском як шестимісячного строку звернення до суду, так і з пропуском строку, визначеного п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України, оскільки за період з 30.06.2020р. по 11.08.2020р. минуло 1138 днів.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегію суддів установлено, що 30.06.2017р. Головним управлінням ДФС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення №561-13 щодо визначення суми податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області №561-13 від 30.06.2017р. своєчасно було надіслано на адресу ОСОБА_1 та отримано останнім 15.08.2017р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, вищевказана заборгованість у законодавчо визначеному порядку, та строки самостійно ОСОБА_1 сплачена не була, у зв`язку з чим та з урахуванням часткової сплати у сумі 8334грн., нарахування пені у розмірі 97,84грн., за відповідачем виникла податкова заборгованість у загальному розмірі 16763,84грн. (25000грн. 8334грн. + 97,84грн.), що, у тому числі, підтверджується наявною у матеріалах справи обліковою карткою платника податку.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно із п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, Головним управлінням ДФС у Миколаївській області було винесено податкову вимогу №592-00 від 01.03.2017р. на суму 10069,48грн., яка 01.03.2017р. була отримана ОСОБА_1 , про що свідчить відповідний підпис платника податків на корінці означеного рішення податкового органу.

Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати відповідачем, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу, чи її оскарження, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, з урахуванням наведеного, та як вбачається з наявної у матеріалах справи облікової картки платника податку, яка ведеться в податковому органі згідно із Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016р. за №751/28881, колегія суддів погоджується з висновком окружного адміністративного суду про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по транспортному податку за період з 05.10.2017р. по 09.02.2018р. у розмірі 16763,84грн.

При цьому, на думку колегії суддів, не є обґрунтованими твердження скаржника стосовно пропуску податковим органом законодавчо визначеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, з урахуванням наступного.

Строки стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання визначено пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Отже, у разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак з того часу в податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому числі й винесення податкової вимоги, звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу тощо.

Загальні строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.3 якої, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Разом з тим, спеціальною нормою, а саме підпунктом 268.7.1 пункту 268.7 статті 268 Податкового кодексу України, визначено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, яким визначено до сплати транспортний податок, або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Як установлено колегією суддів та зазначено вище податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області №561-13 від 30.06.2017р. своєчасно було надіслано на адресу ОСОБА_1 та отримано останнім 15.08.2017р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

У зв`язку з тим, що протягом 60 календарних днів, з дня отримання податкового повідомлення-рішення, визначене у ньому грошове зобов`язання по транспортному податку ОСОБА_1 сплачено не було, таке податкове зобов`язання вважається узгодженим (податковий борг).

Узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Колегією суддів з`ясовано, що з даною позовною заявою щодо стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу по транспортному податку за період з 05.10.2017р. по 09.02.2018р. у загальному розмірі 16763,84грн. Головне управління ДПС у Миколаївській області до суду звернулось 12.08.2020р., тобто в межах законодавчо визначеного строку (1095 днів) з дня виникнення податкового боргу.

Вищевикладене у повному обсязі спростовує, викладені в апеляційній скарзі, твердження ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року по справі № 400/3284/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Танасогло Т.М.