Справа № 826/6899/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6899/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Ганечко О. М., Парінова А. Б.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

представника позивача Апонащенка С.С., представника відповідача Пілецького Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 27.10.2020) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.07.2016 № та рішення № від 10.10.2016 р. №21938/6/99-99-03-01-25,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.07.2016 № та № та рішення від 10.10.2016 №21938/6/99-99-03-01-25.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2020 замінено відповідачів їх правонаступниками, а саме: Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві, Державну фіскальну службу України на Державну податкову службу України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 07.07.2016 № та №.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Державна фіскальна служба України від 10.10.2016 №21938/6/99-99-03-01-25 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на норми права та практику судів адміністративної юрисдикції без зазначення у апеляційній скарзі без обґрунтування неправильності чи неповноти дослідження доказів і встановлення обставин у справі.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 05.02.2021 р. за вх. № 4795, у якому позивач наголошує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України проведено перевірку камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" щодо порушення правил сплати податку на прибуток за результатами якої складено акт від 22.06.2016 № 1347/26-50-12-04-23 (надалі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме, порушення позивачем термінів сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток підприємств за 2014 рік у сумі 52 710,00 грн. (затримка більше 30 днів) та у сумі 10 542,00 грн. (затримка до 30 днів).

Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" подано до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві заперечення на зазначений акт перевірки, яку залишено без задоволення.

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві 07.07.2016 на підставі висновків акту перевірки прийнято податкові повідомлення - рішення, якими до товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект", за порушення строків сплати узгоджених зобов`язань, застосовано штрафні санкції:

- № у розмірі 10% у сумі 1 054,20 грн.;

- № у розмірі 20% у сумі 10 542,00 грн.;

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 10.10.2016 № 21938/6/99-99-11-03-01-26 скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення від 07.07.2016 № , № без змін.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся в суд зі вказаним вище позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України, тут та надалі в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для здійснення перевірки щодо своєчасності сплати платником податків податку на прибуток та/або порушення останнім правил сплати податку на прибуток.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 06.10.2014 № К/800/52765/13, від 27.10.2014 № К/800/63121/13, від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 № К/800/14775/16, від 03.10.2016 № К/800/22489/15, від 15.06.2016 № К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, акт від 22.06.2016 № 1347/26-50-12-04-23 складено податковим органом за результатами проведеної на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України перевірки позивача щодо порушення правил сплати податку на прибуток.

Відтак, зазначений акт складено саме за результатами камеральної перевірки, натомість висновки вказаного акту свідчать про порушення правил сплати податків платником або іншими особами зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори передбачених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві під час проведення камеральної перевірки податкової декларації позивача з податку на прибуток за результатами якої складено акт від 22.06.2016 № 1347/26-50-12-04-23 надано оцінку не повноті, своєчасності подання платником податкової звітності та здійснено візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування), а здійснено надання оцінки дотриманню позивачем правил сплати податку на прибуток визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а отже взято до уваги іншу податкову інформацію ніж дані податкової звітності з податку на прибуток, поданої позивачем.

Тобто, охоплено питання, що не можуть бути предметом камеральної перевірки.

З`ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не є діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі № 804/7289/15 (провадження №К/9901/28408/18).

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, 02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15.10.2014 та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Статтею 10 Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Луганською регіональною торгово-промисловою палатою видано позивачу сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 12.02.2015 № 2916, яким засвідчено настання з 01.09.2014 форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: збройного конфлікту або серйозної загрози такого конфлікту, загрози війни на території Луганської області, щодо обов`язку платника податків, а саме сплати податків і зборів у строки та у розмірі встановлених нормативно - правовими актами: податку на прибуток підприємств, а саме, авансового платежу з податку на прибуток за вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, у граничні строки: не пізніше 30 числа кожного місяця, зокрема до: 30.09.2014, 30.10.2014, 30.11.2014, 30.12.2014, 30.01.2015, які унеможливили його виконання в зазначений термін.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, не подання позивачем до податкового органу заяви, в порядку пункту 102.6 Податкового кодексу України, не спростовує факту настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору) з 01.09.2014, та, як наслідок, факту звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань відповідно до прямої норми, що діє на час проведення антитерористичної операції в розумінні Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.02.2019 у справі №812/482/17 (адміністративне провадження №К/9901/40882/18, №К/9901/40884/18).

Враховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень

Що ж стосується рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних, колегія суддів зазначає, що хоча апелянт і просив скасувати таке рішення суду повністю однак жодних доводів в обґрунтування неправомірності рішення суду в цій частині не наведено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.07.2016 № та рішення № від 1010.2016 р. №21938/6/99-99-03-01-25 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. М. Ганечко
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 11.02.2021року)