Справа № 300/3152/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2021 р. справа № 300/3152/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо проведення 29.10.2020 фактичної перевірки, а також визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 і рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ФОП ОСОБА_1 , підприємець) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ДПС в області, контролюючий орган) про визнання протиправними дій щодо проведення 29.10.2020 фактичної перевірки, а також визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 і рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020 (надалі по тексту також - оскаржувані рішення).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, з порушенням правової процедури та невірного встановлення фактичних обставин, організовано і проведено в період з 29.09.2020 по 01.10.2020 фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", за наслідками проведення якої безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 49 135,00 гривень, і рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020 в розмірі 17 000,00 гривень. Насамперед, позивач стверджує про порушення відповідачем процедури проведення перевірки, визначеної статтею 80 Податкового кодексу України (надалі по тексту також - ПК України), посилаючись на відсутність у останнього підстав для проведення фактичної перевірки, визначеної пунктом 80.2 коментованої статті ПК України. Позивач наголошує, що підставою для проведення такої перевірки є не лише рішення керівника контролюючого органу у вигляді наказу, але й наявність конкретних підстав, визначених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. В той же час, ФОП ОСОБА_1 в обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 49 135,00 гривень, вказує на правову дію положень пункту 177.10 статті 177 ПК України, за змістом яких суб`єкти підприємницької діяльності зобов`язані вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації, на підтвердження чого повинні мати первинні документи, які свідчать походження товару. За умови наявності таких документів, сам факт відсутності ведення суб`єктом господарювання обліку товарних запасів, не є юридичною підставою для застосування до платника податків фінансові санкції, передбачені статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 за №265/95-ВР (надалі по тексту також - Закон №265/95-ВР). Позивач звернула увагу на судову практику, відповідно до якої Книга обліку доходів і витрат не містить окремої графи щодо "ведення обліку товарних запасів". При цьому, підставою для оприбуткування (обліку) товару є первинні документи, зокрема, накладні, видаткові накладні та інше. Такі документи повністю свідчать про походження та облік товару, який призначений для подальшої його реалізації. Таким чином, за доводами позивача, наявність у останньої всіх первинних документів бухгалтерської звітності, відображених в Книзі обліку доходів і витрат, повністю підтверджують облік товарних запасів, які підлягають подальшій реалізації, що у спірному випадку виключало застосуванню до позивача санкцій на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Стосовно встановленого відповідачем в ході проведення перевірки такого порушення, як здійснення позивачем торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, з приводу якого застосовано фінансові санкції в розмірі 17 000,00 гривень, згідно рішення №000103/0706 від 23.10.2020, ФОП ОСОБА_1 зазначила наступне. Позивач не заперечила прийняття Головним управлінням ДПС в області розпорядження про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Разом з тим остання вказує, що таке розпорядження було направлено відповідачем поштовим зв`язком на адресу позивача та з моменту його отримання ФОП ОСОБА_1 не здійснювала торгівлі алкогольними напоями. З наведених підстав вважає оскаржувані рішення протиправними, у зв`язку з чим просила позов задовольнити в повному обсязі, визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області щодо проведення фактичної перевірки та скасувати податкове повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 і рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020.

За наслідками виконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 11.11.2020 (а.с.18-20, 23-24), Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 25.11.2020 на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.26-27).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 14.12.2020, який надійшов на адресу суду 15.12.2020 із відповідними письмовими доказами (а.с.32-37, 38-55). Контролюючий орган не погоджується із доводами позивача, наведеними у позовній заяві, та вказує на наступні обставини. Як стверджує відповідач, відповідно до норм статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. З приводу встановлених порушень при проведенні перевірки, відповідач зазначив про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: "не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в книзі обліку доходів і витрат" та "не забезпечення відповідності сум готівкових коштів за місцем проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених у денному звіті реєстратора розрахункових операцій". Вартість не облікованого товару становить 24 561,00 гривень. У зв`язку з чим, відповідачем застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 49 135,00 гривень. Водночас в ході перевірки суб`єкта господарювання встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1 торгівлі алкогольними напоями за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. За доводами контролюючого органу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 27.09.2019 за №1900701, виданої ФОП ОСОБА_1 терміном дії з 30.03.2019 по 30.03.2020, анульовано Головним управлінням ДПС в області згідно розпорядження №183-р від 26.12.2019. При цьому, позивачем при проведенні фактичної перевірки встановлено реалізацію алкогольних напоїв (29.12.2019 чотирьох пляшок горіли і 29.09.2020 дві пляшки пива) без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі такими напоями. Вказане, на переконання відповідача, свідчить про правомірність прийнятого на підставі статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 за №481/95ВР (надалі по тексту також - Закон №481/95ВР) контролюючим органом оскаржуваного рішення про застосування до позивача фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020 в розмірі 17 000,00 гривень.

Відтак, за переконання контролюючого органу, наявні усі обґрунтовані підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивач, в свою чергу, 19.01.2021 направила на адресу суду поштовим зв`язком відповідь на відзив, який надійшов 22.01.2021, із відповідними доказами (а.с.62-65, 67-100). За твердженнями позивача, нормами чинного законодавства України не передбачений обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування. Також нормами Закону №265/95-ВР не передбачено порядку ведення такого обліку. До документів, що є підставою для оприбуткування товару належать, зокрема, накладні, податкові накладні і товарно-транспортні накладні. Разом з тим позивач наголосила, що відповідно до статті 3 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання. Розпорядження №183-р від 26.12.2019 направлено позивачу поштовим відправленням №352 та отримано останньою 29.12.2019. З моменту отримання такого рішення, торгівля алкогольними напоями позивачем не здійснювалась. Як зазначила позивач, реалізація вказаних відповідачем пляшок алкогольних напоїв відбулась 29.12.2019 о 10:48 год., що підтверджується копіями чеків. Жодних відомостей про факти реалізації позивачем алкогольних напоїв після 29.12.2019 відповідачем не надано. Разом з цим, позивач відзначила про намагання контролюючого органу притягнути ФОП ОСОБА_1 до відповідальності двічі за одне і те ж правопорушення, оскільки на розгляді у Снятинському районному суді знаходиться справа про адміністративне правопорушення №351/1984/20 щодо вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону - реалізація алкогольних напоїв без ліцензії. Наведені факти, на думку позивача, є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Відповідач, 26.01.2021 подав на адресу суду, через канцелярію, заперечення №450/5/09-19-20-01-10 від 25.01.2021 із долученням відповідних доказів на їх підтвердження (а.с.101-103, 104-112). Згідно змісту поданого заперечення, поряд з іншим слідує, що фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " проведено посадовими особами контролюючого органу на підставі листа Державної податкової служби України №10183/7/99-00-07-05-02-07 від 24.06.2020 і наказу Головного управління ДПС в області №1092 від 29.09.2020. Коментованим листом ДПС України від 24.06.2020 до відома відповідача доведено перелік суб`єктів господарювання, які здійснювали продаж підакцизних товарів, що мають ризики у веденні господарської діяльності. А саме в переліку місць торгівлі тютюновими виробами, де нарахування акцизного податку з роздрібного продажу менше 600,00 гривень за місяць зазначено ФОП ОСОБА_1 . Відповідач в котре описав склад правопорушення, який полягає у необлікуванні позивачем товарних запасів, виявлених під час фактичної перевірки, і здійснення продажу алкогольних напоїв після анулювання відповідної ліцензії.

15.02.2021 від позивача в суд надійшло клопотання про доручення доказів, разом з яким подано копію постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у справі №351/1984/20, якою провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.113-115).

В свою чергу, відповідач 16.02.2021 подав у суд додаткові пояснення від 15.02.2021.

Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.

Посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області в період з 29.09.2020 по 01.10.2020, на підставі наказу №1092 від 29.09.2020 (а.с.40), та направлень на перевірку №№1354, 1355 від 29.09.2020 (а.с.41, зворотній бік а.с.41), проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що належить суб`єкту господарської діяльності - фізичній особі-підприємцю ФОП ОСОБА_1 .

При здійсненні перевірки посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області встановлено ряд порушень, серед яких порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України і наказу Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення"; статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Виявлені порушення стосувалися обставин:

- проведення розрахункових операцій на суми придбання без застосування реєстратора розрахункових операцій;

- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, - не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат та не забезпечення відповідності сум готівкових коштів за місцем проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених у денному звіті реєстратора розрахункових операцій;

- здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії.

По завершенню перевірки, 01.10.2020 посадовими особами Головного управління ДПС в області складено акт (довідку) за №682/09/12/РРО/ НОМЕР_1 (а.с.42-46), за наслідками розгляду якого відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 1 статті 17, статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 49 135,00 гривень (а.с.48);

- рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020, яким на підставі абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17 000,00 гривень (а.с.49-50).

Вказані рішення направлені відповідачем на адресу позивача супровідним листом від 23.10.2020 за №4786/10/09-19-07-06-22 (поштове відправлення №76 4) та отримані ФОП ОСОБА_1 особисто 29.10.2020, про що свідчать відомості із офіційного веб-сайту Укрпошта (трекінг відправлень) (а.с.47, 51, 52).

Слід відмітити, що перевірка господарської одиниці магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " проводилась у присутності ОСОБА_2 (продавця) та ФОП ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний запис в акті перевірки №682/09/12/РРО/ НОМЕР_1 від 01.10.2020. Будь-яких зауважень (заперечень) до акту перевірки вказаними особами надано не було (а.с.42-43).

Примірник акту перевірки №682/09/12/РРО/ НОМЕР_1 від 01.10.2020 вручено ФОП ОСОБА_1 01.10.2020, що засвідчується підписом останньої у вказаному акті (зворотній бік а.с.43).

Як уже зазначалось судом, за результатами розгляду акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 і рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020.

Позивач, вважаючи протиправною фактичну перевірки і як наслідок коментованих рішень Головного управління ДПС в області, звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Предмет адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульований положеннями Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 за №265/95-ВР (надалі по тексту також - Закон №265/95-ВР), Податковим кодексом України (надалі по тексту також - ПК України), наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" (надалі по тексту також - Порядок №481), та Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 за №481/95ВР (надалі по тексту також - Закон №481/95ВР).

Податковий кодекс України (надалі по тексту також - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

В даному випадку фактична перевірка дотримання суб`єктом господарювання (ФОП ОСОБА_1 ) порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, у спірних відносинах проводилась на підставі наказу №1092 від 29.09.2020 (а.с.40), та направлень на перевірку №№1354, 1355 від 29.09.2020 (а.с.41, зворотній бік а.с.41).

Позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних рішень, поряд з іншим вказує на порушення посадовими особами Головного управління ДПС в області процедури проведення фактичної перевірки, за результатами якої складено акт №682/09/12/РРО/ НОМЕР_1 від 01.10.2020. Зокрема, як відзначила позивач підставою для проведення фактичної перевірки є не лише рішення керівника контролюючого органу у вигляді наказу, але й наявність конкретних підстав, визначених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. При цьому, будь-яких підстав для проведення такої перевірки контролюючим органом не зазначено.

З таким твердженнями позивача, суд погодитися не може, оскільки, як встановлено судом із матеріалів справи та підтверджується доводами відповідача, фактичну перевірку господарської одиниці магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " проведено посадовими особами контролюючого органу, в тому числі на підставі листа Державної податкової служби України №10183/7/99-00-07-05-02-07 від 24.06.2020 (а.с.106), згідно якого надано перелік суб`єктів господарювання, які здійснювали продаж підакцизних товарів, що мають ризики у веденні господарської діяльності. Так, в додатку 4 до листа Переліку місць торгівлі тютюновими виробами, де нарахування акцизного податку з роздрібного продажу менше 600,00 гривень за місяць зазначено ФОП ОСОБА_1 , якою обліковано продажу тютюнових виробів на суми 316,80 гривень (січень 2020 року), 331,70 гривень (лютий 2020 року), 327,80 гривень (березень 2020 року) і 302,80 гривень (квітень 2020 року).

В той же час, слід відмітити, що вищевказаний наказ на проведення перевірки та направлення, містять відомості про підставу проведення фактичної перевірки - підпункт 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. (а.с.40, 41, зворотній бік а.с.41).

Окрім вказаного, так як предметом оскарження у спірному випадку є саме податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій, прийняті по наслідках фактичної перевірки, та з врахуванням того, що позивачем не заявлена вимога про протиправність наказу контролюючого органу на проведення такої перевірки, то усі доводи ФОП ОСОБА_1 про необхідність дослідження і перевірки підстав для прийняття наказу, в тому числі в частині наявності чи відсутності інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, не можуть бути вирішені, так як вони виходять поза межі диспозитивних вимог адміністративного позову.

Разом з тим, прийняття коментованого наказу передували обставини отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органу, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а сам наказ містить чітку норму Податкового кодексу України, яка визначає юридичну можливість (привід і підставу) для ініціювання спірної фактичної перевірки.

Досліджуючи доводи ФОП ОСОБА_1 щодо протиправності податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 49 135,00 гривень, суд відзначає слідуюче.

У відношенні до тверджень позивача про відсутність у фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, обов`язку ведення обліку товарних запасів, судом сформовану таку правову позицію.

За змістом пункту 15.1 статті 15 коментованого Кодексу платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Обов`язки платника податків встановлено статтею 16 Податкового кодексу України.

Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У відповідності до вказаної правової норми Податкового кодексу України, наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно пункту 1 Порядку №481, фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - само зайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (надалі по тексту також - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Відповідно до вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, поряд з іншим, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про відсутність обов`язку ведення обліку товарних запасів тільки у фізичних осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації.

Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 4 червня 2019 року (справа №809/886/15).

Судом встановлено, що, підставою для застосування до позивача штрафних санкцій згідно рішення №000104/0706 від 23.10.2020, слугували доводи контролюючого органу щодо порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат (24 561,00 гривень) та не забезпечення відповідності сум готівкових коштів за місцем проведення розрахунків, сумі коштів, зазначених у денному звіті реєстратора розрахункових операцій (130,00 гривень).

В свою чергу позивач стверджує про відсутність у Книзі обліку доходів і витрат, що затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення" від 16.09.2013 за №481, такої графи як "облік товарних запасів".

Відтак, існує об`єктивна неможливість ведення такого обліку шляхом внесення відомостей про товарні запаси у Книгу обліку доходів і витрат.

На переконання ФОП ОСОБА_1 саме наявність первинних документів підтверджує облік товарних запасів, які підлягають подальшій реалізації, у зв`язку з чим долучила до матеріалів справи разом із відповіддю на відзив (а.с.62-65) видаткові накладні за період з лютого 2019 року по вересень 2020 року (а.с.67-97), які за доводами останньої підтверджують ведення нею обліку товарних запасів.

З даного приводу суд зазначає, що первинні документи наявні у суб`єкта господарювання, в силу приписів пункту 177.10 статті 177 ПК України є свідченням про походження товару, втім наявність таких документів не позбавляє обов`язку суб`єкта підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 за №481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (надалі по тексту також - Книга обліку доходів і витрат).

Так, у графі 5 Книги обліку доходів і витрат зазначаються "реквізити документа, який підтверджує понесені витрати", що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом.

Документами, які підтверджують витрати можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Такими документами також є видаткові накладні і розхідні накладні, на підставі яких ФОП ОСОБА_1 отримала у постачальників (контрагентів-продавців) товар (алкогольні напої розфасовані у пляшках) на загальну суму 24 561,00 гривень, у відношенні до яких контролюючим органом встановлено порушення, і щодо походження (придбання) якого позивач, разом із відповіддю на відзив (а.с.62-65), подала їх до суду (а.с.67-97).

Отримання позивачем у постачальників товару із видатковими/розхідними накладними засвідчує набуття права на їх реалізацію в ході власної господарської (підприємницької) діяльності.

При цьому, у графі 6 Книги обліку доходів і витрат відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

Отже наявність у Книзі обліку доходів і витрат графи "5" і "6" надає можливість суб`єкту підприємницької діяльності відображати облік товарних запасів за місцем їх реалізації, шляхом внесення у Книгу обліку доходів і витрат реквізитів документів, які підтверджують понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, а також суми витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня.

На переконання суд заповнення графи 5 також є можливим коли суб`єкт господарювання отримує товар під реалізацію, тобто коли він оплачує його вартість частково або із відтермінуванням. Такі правовідносини із постачальником зовсім не обмежують обов`язок отримувача товару облікувати прихідні документи (видаткові накладні) у графі 5 Книзі обліку доходів і витрат, без попереднього занесення фактичних сум витрат за такими накладними до графи 6 даної Книги.

Суд зазначає, що належне ведення Книги обліку доходів і витрат дає змогу відобразити придбання товарів та послуг, відповідно обліковувати товарні запаси на підставі записів до Книги, а також відповідних документів, які підтверджують придбання.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у Книзі обліку доходів і витрат графи щодо ведення обліку товарних запасів, а отже неможливість ведення такого обліку, суд вважає необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, у зв`язку з чим має обов`язок ввести облік товарних запасів у порядку, визначеному законодавством.

А тому з урахуванням вищевказаних висновків, а також норм статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", у зв`язку з не відображенням позивачем обліку товарних запасів за місцем їх реалізації в Книзі обліку доходів і витрат, підлягають застосуванню до останньої штрафні санкції.

Разом з тим слід відмітити, що згідно відомості (додаток №3) про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 29.09.2020 (дата початку перевірки) при перевірці господарської одиниці магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який належать суб`єкту господарської діяльності - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , податковим органом виявлено не облікований товар на загальну суму 24 561,00 гривень (а.с.108, 109).

Позивач не заперечує з приводу не облікованого товару на загальну суму 24 561,00 гривень, про що встановлено відповідачем під час проведення перевірки.

Отож, в силу приписів статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у спірних правовідносинах до позивача підлягає застосуванню фінансова санкція у розмірі 49 122,00 гривень, виходячи із подвійної вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.

Решта розміру штрафної санкції в сумі 13,00 гривень становить інше порушення.

Зокрема, таким порушенням є "проведення розрахункових операцій на суми придбання без застосування реєстратора розрахункових операцій".

Як свідчить зміст письмового пояснення продавця позивача - ОСОБА_2 нею, 29.09.2020, продано 2 пляшки пива "Львівське світле" по ціні 16,00 гривень, одну пачку сигарет "Kent" по ціні 53,00 гривень, 1 пачку цукерок "Комплімент Рошен" по ціні 45,00 гривень на загальну суму 130,00 гривень. Продавець у поясненні засвідчила, що розрахункова операція не проведена через касовий апарат (зворотній бік а.с.46).

Пунктом 1 статті 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Разом з тим, згідно абзацу 2 пункту 11 Розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Таким чином встановлена судом обставина свідчить про вірне визначення контролюючим органом штрафної санкції у розмірі 49 135,00 гривень, яка застосована до ФОП ОСОБА_1 згідно податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020.

Стосовно правомірності прийняття Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області рішення від 23.10.2020 за №000103/0706 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

За приписами абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону №481/95ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 гривень.

За змістом статті 15 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимогстатті 15-3 цього Закону, а саме щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.

Пунктом 6 Переліку органів ліцензування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 за №609 "Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" визначено органом ліцензування територіальні органи ДПС таких видів господарської діяльності як роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, зберігання пального.

Як пояснив контролюючий орган, відповідач, як орган який видав ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отримавши матеріали від правоохоронних органів та органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а саме порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95ВР зобов`язаний був прийняти розпорядження та рішення, передбачені статтями 15 та 17 вказаного Закону.

Так, розпорядженням Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 26.12.2019 за №183-р "Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями", за порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95ВР, зокрема, продаж пива особам, які не досягли 18-ти років, на підставі матеріалів адміністративної справи від 05.12.2019 за вх. №2486/9 та протоколу засідання комісії з питань застосування фінансових санкцій від 24.12.2019 за №5, анульовано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1900878 терміном дії з 30.03.2019 по 30.03.2020 суб`єкта господарювання ОСОБА_1 (а.с.110).

В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що 29.12.2019 позивачем реалізовано алкогольні напої у кількості 4-ох пляшок горілки, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що зазначено у акті перевірки №682/09/12/РРО/ НОМЕР_1 від 01.10.2020, та додатково підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками від 29.12.2019 за №№95004 і 95005 (а.с.99).

Позивач не заперечує продаж нею 29.12.2019 алкогольних напоїв у кількості 4-ох пляшок. При цьому, в обґрунтування протиправності рішення від 23.10.2020 за №000103/0706 про застосування фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень, підприємець зазначила, що продаж алкогольних напоїв відбувся зранку 29.12.2019 о 10:48 год., на підтвердження чого долучила копії фіскальних чеків від 29.12.2019 за №№95004 і 95005, і після отримання розпорядження не здійснювала реалізацію алкогольних напоїв.

Згідно частини 48 статті 15 Закону №481/95ВР (в редакції станом на 28.12.2019) ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання.

Як свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення №76 2, позивач 28.12.2019 отримала рекомендоване поштове відправлення із розпорядженням від 26.12.2019 за №183-р "Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями", про що свідчить відповідний запис і відомості про адресата " ОСОБА_1 " (а.с.111).

Разом з тим, позивач до матеріалів справи долучила копію поштової відомості Форми №8 (ф. 8), де останньою проставлено підпис про отримання поштового відправлення №76 2 саме 29.12.2019 (а.с.98).

З приводу наявності такої розбіжності позивачем не надано жодних пояснень.

Належним доказом про отримання позивачем розпорядження від 26.12.2019 за №183-р "Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями", на думку суду, слід вважати повідомлення про вручення поштового відправлення №76 2, яке засвідчує отримання ОСОБА_1 коментованого розпорядження саме 28.12.2019, в якому містяться відомості про безпосередньо вручення адресату поштового відправлення.

При цьому, якщо ж брати до уваги доводи позивача про отримання нею розпорядження саме 29.12.2019, то така обставина не звільняє останню від відповідальності, передбачену статтею 17 Закону №481/95ВР, оскільки продаж алкогольних напоїв здійснювався саме 29.12.2019 - в день отримання розпорядження від 26.12.2019 за №183-р.

В матеріалах справи відсутні докази про час отримання підприємцем коментованого розпорядження, зокрема після 10:48 год., а отже посилання позивача на час (годину) здійснення 29.12.2019 продажу алкогольних напоїв є необґрунтованими.

З огляду на встановлені обставини суд вважає правомірним прийняття відповідачем рішення від 23.10.2020 за №000103/0706 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень на підставі абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону №481/95ВР.

Безпідставними є аргументи позивача щодо притягнення її до відповідальності двічі за одне і те ж правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України, з огляду на наступне.

Так, за доводами позивача, на розгляді у Снятинському районному суді Івано-Франківської області знаходиться справа про адміністративне правопорушення №351/1984/20 щодо вчиненого нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону - реалізація алкогольних напоїв без ліцензії.

Тобто станом на момент розгляду Івано-Франківським окружним адміністративним судом справи №300/3152/20, рішення у справі про адміністративне правопорушення №351/1984/20 Снятинським районним судом ще не прийнято.

У судовій практиці має місце правова позиція Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладена у постанові від 10.09.2019 у справі №300/584/19 та від 02.10.2019 у справі №300/910/19, а також правова позиція Верховного суду від 22.04.2019 у справі 806/2143/18 щодо того коли має місце притягнення особи до відповідальності за одне й теж правопорушення, з огляду на дати прийняття компетентними органами рішень про притягнення фізичної особи до відповідальності.

Слід відмітити, що у спірному випадку, контролюючий орган, прийнявши податкове повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 та рішення від 23.10.2020 за №000103/0706 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень, першим притягнув позивача до відповідальності за порушення абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону №481/95ВР.

Таким чином, саме рішення (постанову) Снятинського районного суду у справі №351/1984/20 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивачу сліду трактувати, як повторне притягнення до одного виду відповідальності за те саме правопорушення.

Втім дане питання не є предметом дослідження і правової оцінки у даній адміністративній справі.

Разом з тим, 15.02.2021 позивач подав копію постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у справі №351/1984/20, що набрала законної сили 08.02.2021, якою провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.113-115).

Районний суд визначив дві підстави для ухвалення вказаної постанови, зокрема:

- у пункті 2.2.20 акта фактичної перевірки (інформація про факти, встановлені в ході перевірки) від 01.10.2020 невірно ідентифіковано номер ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 27.09.2020, а саме: "1900701", в той час як такий номер присвоєний іншій ліцензії позивача - на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами;

- згідно реєстру про отриману кореспонденцію Ф.8 від 28.12.2019 ОСОБА_1 отримала повідомлення із розпорядженням ГУ ДПС в області про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями - 29.12.2019, про що свідчить її підпис у поштовому реєстрі, тобто, отримала його вже після здійснення нею реалізації алкогольних напоїв.

Суд у розгляді даної справи (300/3152/20) не може вважати переконливими обставини, встановлені у постанові Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у справі №351/1984/20, для надання правової оцінки правомірності рішення від 23.10.2020 за №000103/0706 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень.

По перше, за приписами частини 7 статті 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

По друге, слід враховувати відмінність між процесуальним провадженням за правилами Кодексу України про адміністративні правопорушення і Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, у останнього на суд покладено обов`язок забезпечити реалізацію принципу офіційного з`ясування усіх обставин у справі, незалежно від процесуальної поведінки сторін, чого немає при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Як свідчить постанова Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 у судовому засідання були відсутні представник Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області чи прокурор.

У даній же справі як позивач так і відповідач забезпечили суд відповідними поясненнями і доказами, які були відсутні у Снятинського районного суду Івано-Франківської області, свідченням чого є описова і мотивувальна частина постанови.

По третє, із описової частини постанови Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2021 слідує, що ОСОБА_1 підтвердила обізнаність про обставину анулювання відповідачем своїм розпорядженням №183-р від 26.12.2019 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 27.09.2019 за вірним номером "1900878".

Вказаний номер ліцензії співпадає із номером, який зазначений у розпорядженні контролюючого органу №183-р від 26.12.2019 та місцем торгівлі і фактичної перевірки, визначеної у ліцензії і акті від 01.10.2020 (а.с.42, зворотній бік а.с.42, а.с.110).

Пункт 2.2.5 акта фактичної перевірки від 01.10.2020 містить ідентифікацію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 27.09.2019 за вірним номером "1900878", а пункт 2.2.7 акта перевірки визначає відомості про ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за тою ж датою видання "27.09.2019" та за номером "1900701", який у пункті 2.2.20 акта перевіряючим описаний як номер ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.43).

Така описка в описовій частині акта, на переконання суду, не може трактуватися як юридична помилка яка не дозволяє встановити обставину про те, яку саме ліцензію позивача 26.12.2019 анулював відповідач.

Коментована неточність не може бути самостійною і достатньою підставою для визнання протиправним рішення контролюючого органу від 23.10.2020 за №000103/0706.

По четверте, безпосередньо відповідач у своїх додаткових письмових поясненнях від 15.02.2021 вказує на помилкове зазначення в пункті 2.2.20 акта перевірки (опис виявлених порушень) реквізитів діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, вірні дані про яку внесено в пункт 2.2.5. (а.с.116).

По п`яте, правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулювання відносин між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг визначає Закон України "Про поштовий зв`язок", статтею 2 якого передбачено, що відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацами 12, 16 та 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про поштовий зв`язок", національний оператор поштового зв`язку (національний оператор) - це оператор, який в установленому законодавством порядку надає універсальні послуги поштового зв`язку на всій території України і якому надаються виключні права на провадження певних видів діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку; пересилання поштових відправлень - сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень; послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів.

Однією з основних засад діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку є, зокрема, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості (стаття 3 Закону України "Про поштовий зв`язок").

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про поштовий зв`язок" національний оператор, яким є Акціонерне товариство "Укрпошта" (розпорядження Кабінету Міністрів України №10-р від 10.01.2002 "Про національного оператора поштового зв`язку"), забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв`язку за переліком.

Абзацом 2 та 8 частини 1 статті 3 Закону України "Про поштовий зв`язок" передбачено, що основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку зазначають захист інтересів користувачів у сфері надання послуг поштового зв`язку та єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв`язку.

За правилами статті 13 Закону України "Про поштовий зв`язок", послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі по тексту також - Правила №270), рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

За змістом пункту 9 Правил №270 національний оператор поштового зв`язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України. До універсальних послуг поштового зв`язку належать послуги з пересилання поштових карток, листів, бандеролей, секограм - простих та рекомендованих.

Абзацом 2 пункту 94 Правил №270 передбачено, що прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

Підлягають доставці додому, серед іншого, рекомендовані поштові картки, листи, відправлення для сліпих, дрібні пакети, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів (абзац 2 пункту 92 Правил №270).

Відповідно до пункту 99 Правил №270 (в редакції станом на 28-29 грудня 2019 року) рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Вище по тексту судового рішення відзначено, що згідно бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №76 2 за адресою АДРЕСА_2 яка співпадає із адресою здійснення господарської діяльності і місцем фактичної спірної перевірки, працівником АТ "Укрпошта" 28 грудня 2019 року вручено відправлення, свідченням чого є відповідний чіткий запис про дату, місяць і рік - "28.12.19", а також дані в розділі про адресата "вручено уповноваженому" - "ОСОБА_1" (а.с.111).

Вказане свідчить, що за адресою здійснення господарської діяльності позивача розпорядження відповідача оператором національного зв`язку було доставлено і вручено саме 28 грудня 2019 року.

По шосте, подана позивачем копія Форми №8 (ф. 8) "Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень" ("Снятин-1" "Доставка: дільниця №6"), на відміну від бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №76 2, є документом внутрішнього обліку і діяльності національного оператора, яким в спірному випадку є Акціонерне товариство "Укрпошта" (а.с.98).

Позивач не надав суду будь-яке пояснення про легітимність походження такого документа. В той час, як бланк рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення є загальнодоступним документом поштового обігу, який у встановленому порядку і Правилами №270 повертається відправнику.

У випадку, який досліджується, суд керується положеннями частини 3 статті 90 КАС України, за змістом яких суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина 1 статті 74 КАС України).

Позивач не подала суду докази офіційного звернення до Акціонерного товариства "Укрпошта" і отримання у встановленому законом порядку Форми №8 (ф. 8) "Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень" за 28.12.2019 відповідного поштового відділення, яке обслуговує територіальний округ за адресою: АДРЕСА_2

По сьоме, згідно із абзацом 8 пункту 2 Правил №270 вручення поштового відправлення - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення одержувачу.

У разі подання для пересилання, зокрема, реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу (абзац 1 пункту 62 Правил №270).

Разом з цим, порядок приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень визначає Порядок пересилання поштових відправлень (надалі по тексту також - Порядок №211), затверджений наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №211 від 12.05.2006, дія якого, згідно з пунктом 1.2 поширюється на національного оператора поштового зв`язку, виконання функцій якого покладене на Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта" (надалі по тексту також - УДППЗ "Укрпошта", АТ "Укрпошта").

Положеннями порядку передбачено, зокрема, здійснення обробки та вручення вхідної письмової кореспонденції в доставних відділеннях поштового зв`язку, не оснащених та оснащених автоматизованим робочим місцем відділення зв`язку (пункти 3.1.6 та 3.1.7 Порядку №211 відповідно).

Відповідно до пункту 3.1.6.5 Порядку №211 рекомендовані поштові відправлення, урядові відправлення (прості та рекомендовані), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, всі повторні повідомлення записуються до книги ф. 8. Книги ф. 8 ведуться за кожною доставною дільницею та окремо на відправлення, що підлягають видачі безпосередньо у відділенні поштового зв`язку. У книзі ф. 8 нумерація запису поштових відправлень, що видаються в доставку, ведеться щодня, а тих, що видаються в об`єктах поштового зв`язку, - протягом місяця. У другій графі книги ф. 8 при запису рекомендованих відправлень із повідомленнями про вручення додатково вказується "Повід.".

В одержанні рекомендованих поштових відправлень одержувач розписується в книзі ф. 8 та вказує своє прізвище (пункт 3.1.6.11 Порядку №211).

Тобто форма ведення коментованої книги ф. 8 не передбачає проставлення одержувачем дати отримання/вручення, яка наявна у поданому позивачем примірнику у вигляді копії.

Суд звертає увагу на те, що із восьми адресатів, занесених на аркуші копії Форми №8 (ф. 8) "Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень" за 28.12.2019 дата проставлена лише біля одного підпису і отримувача, яким є ОСОБА_1 (а.с.98).

Суд констатує, що вказана копія аркуша Форми №8 (ф. 8) в частині записів щодо отримувача ОСОБА_1 (окрім підпису) не відповідає за змістом пункту 3.1.6.11 Порядку №211, та в частині дати не може бути врахована судом.

По восьме, як визначено в пункті 3.1.6.5. Порядку №211 рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень записуються до книги ф. 8. Книги ф. 8 ведуться за кожною доставною дільницею та окремо на відправлення, що підлягають видачі безпосередньо у відділенні поштового зв`язку.

У книзі ф. 8 нумерація запису поштових відправлень, що видаються в доставку, ведеться щодня.

Після кожної доставки листоноша звітує про вручення поштових відправлень (3.1.6.15. Порядку №211).

Згідно пункту 3.1.6.16. Порядку №211 працівник, який контролює роботу листонош, зобов`язаний, серед іншого, перевірити в книзі ф. 8 (реєстрі ф. 11) наявність розписок адресатів.

Після перевірки особа, яка здійснює контроль, розписується в книзі ф. 8 (реєстрі ф. 11).

За приписами 3.1.6.17. Порядку №211 після звітування листонош працівник, який контролює роботу листонош, проставляє в реєстрі "Доставка" дату вручення та відмітку про вручення рекомендованих поштових відправлень. У реєстрі "Доставка" проставляється відбиток календарного штемпеля. Реєстр "Доставка" підписується працівником із зазначенням прізвища

Після кожної доставки листоноша здає працівнику, який контролює роботу листонош, невручені поштові відправлення з довідками ф. 20, окремі аркуші ф. 8 із заповненим звітом (3.1.7.6. Порядку №211).

Аналіз вказаних положень Порядку №211 порядку свідчить, що Форми №8 (ф. 8) "Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень" ведеться кожного дня окремо за відповідний день, і після кожної доставки у такий день листоноша за відповідний робочий день звітує перед відповідальної особою.

Як сліду із Форми №8 (ф. 8), поданої позивачем, Книга сформована саме за 28.12.2019, у розділі "повернуто", "не вручено п/в" за вказаний день відсутні будь-які записи чи додаткові відмітки. Відповідний Звіт зданий - 28.12.2019.

Відтак, суд критично оцінює внесену дату напроти прізвища позивача "29.12.2019", при тому що Звіт по наслідках роботи листоноші (доставки і вручення поштових відправлень) за 28.12.2019 зданий і прийнятий оператором (відповідальною посадовою особою) - 28.12.2019.

По дев`яте, суд в котре звертає увагу, що подана позивачем копія Форми №8 (ф. 8) "Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень" за 28.12.2019 не містить відомостей про годину вручення поштового відправлення №76 2. Відтак, посилання ФОП ОСОБА_1 про обізнаність зі змістом розпорядження №183-р від 26.12.2019 після 10:48 год. є недоведеними обставинами зі сторони позивача. В той час як відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, надав сам бланк повідомлення, яким довів обставину отримання за місцем здійснення господарської діяльності із роздрібної торгівлі алкогольними напоями поштової кореспонденції із розпорядженням контролюючого органу саме 28.12.2019, тобто напередодні дня продажу 4-ох пляшок горілки (а.с.99).

Вказаним суд обґрунтував фактичні і юридичні причини прийняття і врахування доказу відповідача в порівнянні із документом, поданого позивачем.

Окрім вказаного суд виходить із того, що ФОП ОСОБА_1 станом на 29.12.2019 о 10:46-10:48 год. мала б добросовісно передбачати подію анулюванні дії власної ліцензії, так як за подією продажу нею пива особам, які не досягли 18 років (матеріали адміністративної справи від 05.12.2019 за вх.№2486/9 та протоколу засідання комісії з питань застосування фінансових санкцій від 24.12.2019 за №5) згідно абзацу 8 частини 48 статті 15 Закону №481/95ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років .

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, в адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 КАС України).

Суд вжив всіх заходів на з`ясування обставин, які мають значення для даної справи, в тому числі витребував пояснення і докази з власної ініціативи (пункти 5, 6 і 7 ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.11.2020).

Позивачем доведено правомірність податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 49 135,00 гривень, та рішення від 23.10.2020 за №000103/0706 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що реалізовуючи свої повноваження щодо контролю за дотриманням суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавства відповідач правомірно застосував штрафні санкції в розмірі 49 135,00 гривень, за порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме: "не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат" та "проведення розрахункових операцій на суми придбання без застосування реєстратора розрахункових операцій", а також фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 гривень за "здійснення позивачем торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії".

Беручи до уваги встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, про визнання протиправними дій щодо проведення 29.10.2020 фактичної перевірки та скасування податкового повідомлення-рішення №000104/0706 від 23.10.2020 і рішення про застосування фінансових санкцій №000103/0706 від 23.10.2020, є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд відзначає, що ФОП ОСОБА_1 за подання до суду адміністративного позову із позовними вимогами майнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 700,00 гривень і 2 242,80 гривень згідно квитанцій №0.0..1 та №0.0..1 відповідно, що в загальному становить 2 942,80 гривень (а.с.1, 24).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягають стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору.

Сторонами не подано будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43142559), вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.