Справа № 460/3946/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/3946/19 пров. № А/857/8596/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Борискін С.А.,

час ухвалення рішення: 17:15:10,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 02 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради (далі відповідач 1), Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі відповідач 2) (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.01.2020) про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не проведення нарахування і виплати премії за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 у розмірах, визначених розпорядженнями міського голови; зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними розпорядженнями міського голови за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 включно, зобов`язання відповідачів провести виплату належних грошових коштів у строк, визначений чинним законодавством.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рівненської міської ради та Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо не вирішення питання про преміювання ОСОБА_1 за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 на підставі розпоряджень Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р, від 17.12.2019 №1247-р. Зобов`язано Рівненську міську раду та Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути питання щодо преміювання ОСОБА_1 за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 на підставі розпоряджень Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р, від 17.12.2019 №1247-р., з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність з вирішення питання щодо преміювання або позбавлення премії ОСОБА_1 в межах затвердженого фонду оплати праці на 2019 рік.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неповне з`ясування судом обставин справи, просить його скасувати частково та змінити в частині на «зобов`язати Рівненську міську раду (Відповідача 1) та Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради (Відповідач 2) здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними розпорядженнями міського голови за період з 01.05.2019 року по 31.12.2019 року включно та зобов`язати Відповідача 1 та Відповідача 2 провести негайно виплату належних грошових коштів ОСОБА_1 ».

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав відповідачів лише розглянути питання щодо її преміювання за період з 01.05.2019 по 31.12.2019 на підставі розпоряджень міського голови м. Рівне, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. Зазначає, що таке рішення призводить до погіршення її становища та порушує її права, оскільки судом не враховано, що відповідачі свідомо ігнорували вирішення даного питання протягом тривалого часу (більше року). Вважає, що суд не звернув увагу на те, що згідно із відомістю за видами оплати праці №74 від 02.01.2020, наданою Відповідачем 2 та яка знаходиться в матеріалах справи, протягом 2019 року у період з 01.05.2019-30.11.2019 вона отримувала надбавку за ранг, надбавку за вислугу років, індексацію заробітної плати та надбавку за високі досягнення у праці, що підтверджує недостовірність наданої суду інформації.

Управлінням охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради подано до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому воно заперечило щодо доводів апелянта, просило залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити її з підстав, що у ній наведені.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 20.09.2016 працює на посаді головного спеціаліста-юриста Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради. З 20.09.2018 позивачу присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування (а.с.8-9).

Розпорядженнями Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р (а.с.10-16), від 17.12.2019 №1247-р (а.с.44), прийнятими відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" та положень про преміювання, діючих у виконавчих органах міської ради, вирішено преміювати за підсумками роботи за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2019 року, зокрема, працівників виконавчих органів міської ради/працівників та службовців виконавчих органів міської ради у відповідних розмірах.

Відповідно до пп. 2.2 розпоряджень Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р зменшення або збільшення розміру премії здійснюється: окремим працівникам виконавчих органів - на підставі наказу керівника виконавчого органу, за погодженням з профільним заступником міського голови.

Пунктом 2 розпорядження Рівненського міського голови від 17.12.2019 №1247-р передбачено, що зменшення або збільшення розміру премії начальникам самостійних управлінь, служб та їх заступникам, окремим працівникам виконавчого комітету здійснюється на підставі окремого розпорядження міського голови.

З матеріалів справи судом також з`ясовано, що у період з травня 2019 року по грудень 2019 року щомісячна премія ОСОБА_1 не виплачувалася (а.с. 17, 108-109), що відповідачами не заперечувалося.

12.06.2019 за вх.№ 1401/01-16 відповідачем 2 отримано службову записку ОСОБА_1 від 11.06.2020, в якій вона просила надати копію наказу управління охорони здоров`я, погодженого з профільним заступником міського голови щодо зменшення/зняття з неї премії за травень 2019 року (а.с.18).

У відповідь на вказану службову записку, відповідач 2 листом від 19.06.2019 №01-16/1401/897 надіслав копію листа про погодження із заступником міського голови ОСОБА_2 премії працівникам управління за підсумками роботи за травень 2019 року (а.с.19-20).

Серед переліку працівників відповідача 2, яким погоджено виплату премії за травень 2019 року, ОСОБА_1 відсутня.

02.12.2019 позивач адресувала службову записку міському голові м. Рівне В.Хомку (копії для: заступника міського голови Г. Кульчинської, начальника управління охорони здоров`я В.Іськіву), у якій повідомляла, що після набуття розголосу щодо неправомірних дій начальника управління ОСОБА_3 , з травня 2019 року по листопад 2019 року включно їй не здійснюється виплата належних грошових коштів до заробітної плати, передбачена законодавством (а.с.21).

18.12.2019, під час надання правничої допомоги позивачеві, було направлено адвокатський запит начальнику Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому для з`ясування відомостей, що мають істотне значення адвокат просила, серед іншого, надіслати їй належним чином засвідчені: копії наказів управління охорони здоров`я, погоджені з профільним заступником міського голови, з відміткою про ознайомлення з ними під розпис ОСОБА_4 щодо зменшення/зняття розміру премії, встановленої розпорядженнями міського голови ОСОБА_5 за спірний період; наказів управління охорони здоров`я, погоджені з профільним заступником міського голови щодо збільшення/зменшення розміру премії, встановленої розпорядженнями міського голови В. Хомка всім працівникам апарату управління охорони здоров`я за спірний період (а.с.50).

Листом Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради від 24.12.2019 №01-16/2679/1788, у відповідь на службову записку стосовно преміювання працівників управління охорони здоров`я та головного спеціаліста-юриста ОСОБА_1 , зокрема, повідомило позивача, що преміювання працівників управління охорони здоров`я проводиться відповідно до Положення про преміювання, яке розроблене з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 №268. Вказало, що відповідно до норм Постанови №268 керівникам надано право у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше як 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці, здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні показники роботи. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників управління охорони здоров`я визначені у Положенні про преміювання. Зазначило, що премія не належить до складових основної заробітної плати, а є додатковою виплатою за досягнення в роботі, тому виплата премії не є обов`язковою. Повідомило, що з огляду на показники роботи позивача, її преміювання не здійснювалося (а.с.51).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Вимогами статті 2 Закону №108/95-ВР передбачено, що структура заробітної плати включає: основну заробітну плату - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову заробітну плату - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Судом першої інстанції вірно враховано, що статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Міський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою (п. 13 ч. 4 ст. 42 Закону №280/97-ВР).

Згідно з ч. 8 ст. 59 Закону №280/97-ВР сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі Закон № 2493-ІІІ).

Абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 №268 (далі Постанова № 268) передбачено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

Підпунктом 2 пункту 2 Постанови № 268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї Постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Як вірно враховано судом першої інстанції, відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №114/8713, премія не належить до складових основної заробітної плати, а є додатковою виплатою за досягнення в роботі, тому виплата премії не є обов`язковою.

Відтак, премія є заохочувальною виплатою і її установлення є правом, а не обов`язком керівника органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи викладене, повноваження щодо визначення умов оплати праці посадових осіб органів місцевого самоврядування є дискреційними повноваженнями керівника відповідного органу.

Отже, вірним є висновок суду про те, що повноваження керівника органу в контексті спірних правовідносин є дискреційними, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе повноваження відповідачів щодо оцінки роботи ОСОБА_1 .

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, розпорядженнями Рівненського міського голови від 27.05.2019 №517-р, від 21.06.2019 №631-р, від 24.07.2019 №730-р, від 28.08.2019 №823-р, від 25.09.2019 №944-р, від 28.10.2019 №1060-р, від 22.11.2019 №1155-р, від 17.12.2019 №1247-р, прийнятими відповідно до Постанови №268, було вирішено преміювати за підсумками роботи за місяць працівників виконавчих органів міської ради (без виключень) у відповідних розмірах, з наданням можливості зменшення або збільшення розміру премії окремим працівникам на підставі наказу керівника виконавчого органу, за погодженням з профільним заступником міського голови.

Вказані розпорядження про преміювання працівників є чинним, а отже підлягають виконанню.

Судом також враховано, що нормами Постанови №268 передбачено обов`язковий мінімальний розмір виплати премії працівникам у розмірі - не менше як 10 % посадового окладу.

При цьому, розпорядженнями Рівненського міського голови передбачено право зменшення або збільшення розміру премії окремим працівникам на підставі наказу керівника виконавчого органу, за погодженням з профільним заступником міського голови, однак не передбачено позбавлення особи премії взагалі.

Як встановлено судом, на підставі вказаних вище розпоряджень Рівненського міського голови, у період з травня 2019 року по листопад 2019 року, відповідачем 2, за погодженням з заступником міського голови, приймалися накази про преміювання конкретних працівників управління охорони здоров`я за підсумками роботи за місяць: від 27.05.2019 №76-к/тр, від 24.06.2019 №93-к/тр, від 29.07.2019 №109-к/тр, від 28.08.2019 №122-к/тр, від 25.09.2019 №128-к/тр, від 28.10.2019 №143-к/тр, від 26.11.2019 №153-к/тр (а.с.116-122), від 19.12.2019 №163-к/тр (а.с.208).

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, щомісячне преміювання позивача у період з травня 2019 року по грудень 2019 року не здійснювалося взагалі.

ОСОБА_1 лише премійовано до професійного свята - Дня місцевого самоврядування, розпорядженням Рівненського міського голови від 03.12.2019 №1192-р у мінімальному розмірі 510,00 грн (а.с. 43, 45).

Наказів начальника Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради, погодженого з профільним заступником міського голови, про зменшення розміру премії позивача у спірний період відповідачами до матеріалів справи долучено не було.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що жодних рішень, якими вирішено питання преміювання або позбавлення премії ОСОБА_1 протягом травня-грудня 2019 року, всупереч вимогам Постанови №268 та розпорядженням Рівненського міського голови відповідачами не прийнято.

Відтак, безпідставними є покликання апелянта на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність бездіяльності відповідачів з вирішення питання щодо преміювання або позбавлення премії ОСОБА_1 в межах затвердженого фонду оплати праці на 2019 рік відповідно до вимог Постанови № 268 та про часткову підставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року у справі № 460/3946/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення у зв`язку з перебуванням судді Святецького В.В. у відпустці

складено 15 лютого 2021 року

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду