Справа № 522/1277/21
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/1277/20
Провадження № 2-аз/522/139/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11 лютого 2021 року суддя Приморського районного суд м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши заяву представника позивача громадянина Грузії ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом громадянина Грузії ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна прикордонна служба України, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 20.12.2018 року та Державної міграційної служби України від 27.12.2018 року про заборону в`їзду на територію України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна прикордонна служба України, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 20.12.2018 року та Державної міграційної служби України від 27.12.2018 року про заборону в`їзду на територію України.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з викликом сторін на 16 лютого 2021 року.

Разом із позовною заявою представником позивача була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим особам Державної міграційної служби України та Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області вживати заходів, передбачених ст.ст. 26 та 30 ЗУ « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення або примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення кримінального провадження у Суворовському районному суді м. Одеси за обвинувальним актами у провадженні № 0007721 від 02 грудня 2016 року, у кримінальному провадження за № 0000078 від 06 січня 2018 року, у кримінальному провадженні за № 0003366 від 16 липня 2018 року; зупинити дію рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 20 грудня 2018 року про заборону в`їзду на територію України терміном на п`ять років та рішення Державної міграційної служби України від 27 грудня 2018 року про заборону в`їзду на територію України терміном на три роки, стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час судового розгляду справи до закінчення кримінального провадження у Суворовському районному суді м. Одеси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи зазначену норму КАС України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду клопотання про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Ч. 2 ст.151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Частиною 1, 3 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається у письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що позивач просить забезпечити позов шляхом заборони уповноваженим особам Державної міграційної служби України та Головного Управління Державної міграційної служби в Одеській області вживати заходів, передбачених ст.ст. 26 та 30 ЗУ « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення або примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення кримінального провадження у Суворовському районному суді м. Одеси за обвинувальним актами у провадженні № 0007721 від 02 грудня 2016 року, у кримінальному провадження за № 0000078 від 06 січня 2018 року, у кримінальному провадженні за № 0003366 від 16 липня 2018 року; зупинити дію рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 20 грудня 2018 року про заборону в`їзду на територію України терміном на п`ять років та рішення Державної міграційної служби України від 27 грудня 2018 року про заборону в`їзду на територію України терміном на три роки, стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час судового розгляду справи до закінчення кримінального провадження у Суворовському районному суді м. Одеси, однак предметом дійсного позову є визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 20 грудня 2018 року про заборону в`їзду на територію України терміном на п`ять років стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання протиправним та скасування рішення Державно/ міграційної служби України від 27 грудня 2018 року про заборону в`їзду на територію України терміном на три роки, стосовно громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до п. 10 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, рішення органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ), незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.

Крім цьому, суддя звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача» у спірних правовідносинах може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою.

Відтак, щодо доводів позивача про очевидну протиправність оскаржуваних дій суд зазначає, що такі твердження є передчасними, оскільки підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених позивачем в обґрунтування останньої, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, в зв`язку з чим відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 150, 151, КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом громадянина Грузії ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна прикордонна служба України, Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 20.12.2018 року та Державної міграційної служби України від 27.12.2018 року про заборону в`їзду на територію України,- відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.Б. Свячена