Справа № 640/19759/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

09 лютого 2021 року м. Київ№ 640/19759/18
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) у листопаді 2018 року звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо проведення виконавчих дій, визнання протиправною і скасування постанови від 10.09.2015 №42560372 про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання Відповідача вжити заходи щодо виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.04.2009 №2а-389/09 на підставі рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щукін та інші проти України».

До позовної заяви додано заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначено, що про порушення прав Позивач дізнався 21.11.2018 після ознайомлення його представником із матеріалами виконавчого провадження №42560372.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2018 відкрито провадження у справі.

При відкритті провадження у справі судом не вирішено питання про поновлення строку звернення до суду та витребувано від Відповідача матеріали виконавчого провадження №42560372 з метою з`ясування обставин справи та встановлення дати з якої Позивач дізнався або міг дізнатись про порушене право.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2019 замінено неналежного Відповідача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, у якому зазначено про введення представником Позивача суд в оману щодо дати, коли ОСОБА_1 дізнався про винесення оскаржуваної постанови від 10.09.2015 №42560372 про закінчення виконавчого провадження.

Відповідачем надано до матеріалів справи копії скарг ОСОБА_1 (вх. №28576-0-33-15 від 15.10.2015 та №М-21087 від 06.10.2015), поданих до Міністерства юстиції України на дії Відповідача при винесенні та направленні постанови від 10.09.2015 ВП №42560372 (а.с. 158-164 т. І). У вказаних скаргах ОСОБА_1 зазначено, що ним отримано оскаржувану постанову 26.09.2015.

У зв`язку із наведеними обставинами, Відповідачем вказано на порушення Позивачем десятиденного строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 отримано оскаржувану постанову 26.09.2015, а позов подано лише у листопаді 2018 року.

Судові засідання неодноразово відкладались. В судове засідання 10.12.2020 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд керуючись положеннями частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, судом встановлено наступне.

Згідно із частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 1, 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, представником Позивача зазначено, що про оскаржувану постанову від 10.09.2015 про закінчення виконавчого провадження №42560372 ОСОБА_1 дізнався від свого представника - Клименка О.О., який 21.11.2018 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №42560372, в ході якого виявлено відсутність повідомлення про вручення Позивачу копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку із наведеним Позивач просив поновити строк звернення до суду.

Підставами для поновлення заявнику строків на звернення до суду Позивачем зазначено про те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення Позивачу копії постанови від 10.09.2015 та фактичне її не отримання Позивачем, про те, що ОСОБА_1 є інвалідом, а також про внутрішнє переконання, що Відповідач не міг не виконати рішення національного суду та рішення Європейського Суду з Прав Людини, а тому заявник очікував, що воно буде виконано Відповідачем.

Разом з тим, як вказано вище, Відповідачем надано копії скарг ОСОБА_1 , поданих ще у 2015 році до Міністерства юстиції України на дії Відповідача при винесенні та направленні оскаржуваної постанови від 10.09.2015 ВП №42560372, в яких ОСОБА_1 зазначено, що ним отримано оскаржувану постанову 26.09.2015.

Тобто, надані Відповідачем докази спростовують доводи Позивача, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду щодо дати, коли ОСОБА_1 дізнався про винесення постанови від 10.09.2015 ВП №42560372, адже самим Позивачем у скарзі зазначено про отримання оскаржуваної постанови ще у вересні 2015 року.

Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто, як вбачається з аналізу викладених норм, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» в контексті порушення статті 6 Конвенції, зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Згідно із частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням Позивачем строку звернення до адміністративного суду і відсутністю поважних підстав пропуску строку звернення до суду.

Керуючись положеннями статей 122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

2. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.М. Клименчук