Справа № 320/8532/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Київ № 320/8532/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Повх І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Собчук Д.М.,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене Головним управлінням ДФС у Київській області від 22.02.2019 № про зобов`язання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) сплатити штраф у сумі 5435,32 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.03.2019 вона отримала податкове повідомлення-рішення № від 22.02.2019, яке винесене відповідно до акта перевірки від 22.09.2019 за № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 та яким встановлено порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та нараховано штраф у розмірі 5 345,32 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним з огляду на те, що податковим органом у спірному рішенні зазначено не правильну дату акта перевірки на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення. Крім того вказаний акт перевірки не був надісланий їй, чим позбавлено її права на подання заперечень. В акті перевірки від 20.02.2019 на підставі якого прийнято спірне рішення зазначено, що «платником порушено терміни сплати узгоджених податкових зобов`язань отриманих ним ППР № 0024691/5602-1038 від 16.03.2018 року», проте такого повідомлення-рішення позивач не отримувала. Також, позивач зауважив, що контролюючим органом жодним чином не обґрунтовано розрахунок штрафу за затримку сплати позивачем грошових зобов`язань на 1212 календарних днів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, витребувано докази по справі. Також суд запропонував відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується вважає, що для задоволення позову немає підстав. Додатково вказав, що відповідно до наявної у контролюючого органу інформації та до витягу з реєстру платників на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 володіє на праві власності об`єктами нежитлового нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - загальною площею 7 894,5 кв. м. та за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1 415, 2 кв.м.

Відповідач вказав, що у зв`язку з вищевикладеним та на виконання ст. 266 ПКУ, в частині адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб було сформовано: податкове повідомлення-рішення від 01.11.2017 №169719-13 на суму 45 327,59 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 7 894, 5 кв. м.; податкове повідомлення-рішення від 01.11.2017 № 334-56 на суму 8 125,61 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 1 415,2 кв.м.

В зв`язку з тим, що 22.12.2018 року в ІС «Податковий блок» було опрацьовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі №810/546/18 щодо задоволення апеляційної скарги ГУ ДПС у Київській області нараховані суми вищевказаних ППР відображені в картці особового рахунку позивача, ГУ ДПС у Київській області було здійснено нарахування штрафних фінансових санкцій ППР від 22.02.2019 № на загальну суму 5 345,20 грн. за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань на 12 календарних дні, згідно ППР від 01.11.2017 року та по ППР від 01.11.2017 №169179-13 по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Податкове повідомлення - рішення від 22.02.2019 № на загальну суму 5 345,20 грн. винесено на підставі акту від 20.02.2019 № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 про результати перевірки своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов`язань з 23.12.2018 по 03.01.2019 по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по нежитловим об`єктам.

Таким чином, нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 здійснене за податковим повідомленням - рішенням від 22.02.2019 № відповідає вимогам чинного законодавства, тому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 суд відклав розгляд справи на 08.02.2021.

У судове засідання, призначене у справі на 08.02.2021 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачений законодавством строк.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується відомостями паспорта серія НОМЕР_2 виданого Куликівським РВ УМВС України в Чернігівській області 22.08.2006, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У лютому 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДФС у Київській області Мельник О.В. проведено камеральна перевірку своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов`язань фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за результатами якої складено Акт про результати перевірки своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов`язань з 23.12.2018 по 03.01.2019 рр. по податку на нерухоме майно відмінне від земельного податку по нежитловим об`єктам фізичною особою ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 від 20.02.2019 № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

Згідно відомостей вказаного акта від 20.02.2019 № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 , перевіркою встановлено:

Пунктом 266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VII із змінами та доповненнями (надалі ПКУ), визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. (Не за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна).

Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у праві власності ОСОБА_1 та розміщені за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 12842,3 м. кв.

Платник порушує терміни сплати узгоджених податкових зобов`язаннями отриманих ним ППР №0024691/5602-1038, від 16.03.2018р. визначених п. 57.3, ст.57 та п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, та на підставі пп.75.1.1.п.75.1 ст.75, ст.76,ст.102 та ст.126 гл. 11 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VІ (з змінами та доповненнями). Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків та зборів передбачена ст. 126 гл. 11 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VІ (з змінами та доповненнями).

За результатами перевірки за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, плачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості визначеного п.57.3 ст. 57 та п.266.10 ст. 266 Податкового кодексу України та на підставі п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75, ст. 76, ст. 102 та ст. 126 гл. 11 розділу ІІ Податкового кодексу України, податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № , яким за затримку на 12 12 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов`язання в розмірі 53 453,20 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 5345,32 грн.

Згідно відомостей розрахунку штрафної санкції доданого до податкового повідомлення-рішення, сума штрафних санкцій у розмірі 812,56 грн. нараховано за затримку на 12 календарних днів сплати грошового зобов`язання ППР від 22.12.2018 №10/546/18 ТА0100 (03.01.2019-23.12.2018); у розмірі 4532,76 грн. нараховано за затримку на 12 календарних днів сплати грошового зобов`язання ППР від 22.12.2018 №10/546/18 ТА0100 (03.01.2019-23.12.2018).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням 20.03.2019 позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби на вказане податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № .

Рішення Державної фіскальної служби України від 11.04.2019 №К/99-99-11-05-01-25 продовжено строк розгляду скарги ОСОБА_1 на спірне податкове повідомлення-рішення по 25.05.2019 (включно).

10.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до Державної податкової служби України із заявою, у якій просила привести її облікову картку платника податків у відповідність з урахуванням того, що скарга від 20.03.2019 на податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № вважається повністю задоволеною, оскільки станом на 08.07.2020 мотивованого рішення від органів Державної податкової служби України за скаргою не надходило.

Листом від 30.07.2020 №К/99-00-06-03-02-09 Державна податкова служба України повідомила позивача про те, що рішення ДФС від 10.05.2019 № 3635/К/99-99-11-05-01-25 про результати розгляду скарги залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 22.02.2019 №, а скаргу - без задоволення. Зазначене Рішення направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за № 200 на адресу вказану у скарзі (вул. Тургенєва, буд. 63, м. Буча. Київська обл., 08293). Вищезазначений рекомендований лист з повідомленням про вручення поштового відправлення повернуто на адресу ДФС з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 22.02.2019 № , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі- ПК України у редакції що була чинна станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 19 1.1.1. пункту 19 1.1. статті 19 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Статтею 21 ПК України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Згідно з пунктами 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Статтею 20 ПК України визначено права контролюючого органу, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Так, відповідно до абзацу першого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно із абзацом другим підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлений статтею 76 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу першого пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Згідно абзацу другого пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Так, в абзаці першому та другому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У свою чергу, підпунктом 14.1.265. пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Так, відповідно до го пункту 126.1. статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу..

З наведеного у сукупності вбачається, що за загальним правилом штрафна санкція застосовується за наявності узгодженої суми податкового зобов`язання та у разі її несплати у встановлений строк.

Як убачається з матеріалів справи, предметом камеральної перевірки позивача було дотримання ОСОБА_1 вимог податкового законодавства щодо своєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань з 23.12.2018 по 03.01.2019 рр. по податку на нерухоме майно відмінне від земельного податку по нежитловим об`єктам фізичною особою ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що спірне податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № прийняте на підставі акта перевірки № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 від 22.02.2019.

Разом з тим, суд зауважує, що до матеріалів справи було надано складено Акт про результати перевірки своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов`язань з 23.12.2018 по 03.01.2019 рр. по податку на нерухоме майно відмінне від земельного податку по нежитловим об`єктам фізичною особою ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 від 20.02.2019 № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 .

Отже, суд зауважує, що дата акта перевірки відображена у спірному податковому повідомленні-рішенні не відповідає фактичній даті акта перевірки складеного за результатами проведеної камеральної перевірки ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 . Проте, вказана обставина не може слугувати підставою для визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатом проведеної перевірки та складанням акта перевірки.

Як було встановлено судом, в акті перевірки від контролюючий орган проведеною камеральною перевіркою встановив: «…Пунктом 266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VII із змінами та доповненнями (надалі ПКУ), визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. (Не за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна).

Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПКУ базою оподаткування є загальна площа об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у праві власності ОСОБА_1 та розміщені за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 12842,3 м. кв.

Платник порушує терміни сплати узгоджених податкових зобов`язаннями отриманих ним ППР №0024691/5602-1038, від 16.03.2018р. визначених п. 57.3, ст.57 та п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, та на підставі пп.75.1.1.п.75.1 ст.75, ст.76,ст.102 та ст.126 гл. 11 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VІ (з змінами та доповненнями). Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків та зборів передбачена ст. 126 гл. 11 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VІ (з змінами та доповненнями).».

Разом з тим, судом встановлено, що контролюючим органом було покладено в основу перевірки порушення ОСОБА_1 терміну сплати узгоджених податкових зобов`язаннями отриманих ППР №0024691/5602-1038, від 16.03.2018р., що відображено в акті перевірки.

Суд зауважує, що відповідачем не надано до суду докази винесення щодо платника податків ОСОБА_1 ППР №0024691/5602-1038 від 16.03.2018р., не надано доказів направлення вказаного податкового повідомлення-рішення та вручення позивачу як платнику податків.

Крім того, суд зазначає, що у відзиві на позов відповідач вказав про те, що податкове повідомлення-рішення № від 22.02.2019 прийняте відповідачем у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань, визначених позивачу на підставі податкових повідомлень-рішень ппр від 01.11.2017 №169719-13 на суму 45 327,59 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 7 894, 5 кв. м.; ппр від 01.11.2017 №334-56 на суму 8 125,61 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 1 415,2 кв. м.

Судом встановлено, що згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України ГУ ДФС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 01.11.2017 № 344-56 та № 169179-13, якими позивачу визначено суму податкових зобов`язань за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомлення-рішення, якими їй визначено суму податкових зобов`язань за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», оскаржив їх до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 у справі № 810/546/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення адміністративний позов задовольнили.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 01.11.2017 № 344-56 та № 169179-13.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2018 у справі № 810/546/18 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - задовольнили.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - скасували.

Прийнято постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи приписи частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що податкове повідомлення-рішення № від 22.02.2019 прийняте відповідачем у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань, визначених позивачу на підставі податкових повідомлень-рішень ппр від 01.11.2017 №169719-13 на суму 45 327,59 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 7 894, 5 кв. м.; ппр від 01.11.2017 №334-56 на суму 8 125,61 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 1 415,2 кв. м., оскільки відповідач не може посилатись на докази, які не були покладені в основу спірного податкового повідомлення рішення. Так, з акта перевірки на підставі якого прийняте спірне податкове-повідомлення-рішення вбачається, що в основу спірного податкового повідомлення-рішення податковим органом покладено порушення ОСОБА_1 терміну сплати узгоджених податкових зобов`язаннями отриманих ним ППР №0024691/5602-1038, від 16.03.2018р.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджуючи спірне податкове повідомлення-рішення від 22.02.2019 № , суд зазначає, що відповідачем спірне рішення було прийнято необґрунтовано, зокрема воно не містить визначення порушення сплати ОСОБА_1 узгодженого грошового зобов`язання, а саме правильного зазначення грошового зобов`язання, строк сплати якого позивачем порушено.

Щодо твердження позивача про винесення контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення з порушенням процедури направлення акта перевірки та порушенням права позивача подати заперечення на акт перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з приписами пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Київській області, на підтвердження направлення позивачу акта перевірки від 20.02.2019 № 000629/10-36-56-06/ НОМЕР_1 надано до суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 919 та фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 26.02.2019, з якого вбачається, що ГУ ДФС у Київській області направлено на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_2 поштового відправлення.

Водночас, суд зазначає, що з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 089 не вбачається направлення позивачу акта камеральної перевірки, оскільки відповідачем не надано до суду опису вкладення поштового відправлення чи інших доказів направлення акта перевірки.

Відповідно до приписів пункту 86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Згідно з приписами пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з даними рекомендованого поштового повідомлення (№919) про вручення поштового відправлення, поштове відправлення було отримано позивачем 12.03.2019, копія поштового повідомлення наявна в матеріалах справи. Таким чином, строк на прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, з урахуванням норм, закріплених в пункті 86.6 статті 86 Податкового кодексу України, розпочинається 13.03.2019, а останнім днем строку є 28.03.2019.

Як убачається з матеріалів справи, спірне податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом 22.02.2019, тобто не в межах строку встановленого чинним законодавством, відтак не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Київській області, не надіславши на адресу позивача акта камеральної перевірки на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, посилаючись в акті перевірки на обставини, якими в ході розгляду справи не підтверджено порушення позивачем сплати узгоджених податкових зобов`язань та прийняття податкового повідомлення-рішення з порушенням строку визначеного пунктом 86.8 статті 86 ПК України, тим самим порушило вимоги чинного законодавства.

Суд наголошує на тому, що в даному випадку, такі порушення свідчать про протиправність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 22.02.2019 № та є підставою для його скасування.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на суму 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 16.09.2020 № 51551595. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 22.02.2019 № .

3.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 15 лютого 2021 р.