Справа № 120/513/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

15 лютого 2021 р. Справа № 120/513/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Луганської обласної прокуратури (вул. Б.Ліщини, б. 27, м.Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93400)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Луганської обласної прокуратури (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 27.01.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (подання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом).

08.02.2021 року за вх. № 6330 позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій останній повідомив, що початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У зв`язку з чим, позивач вказує, що про порушення своїх прав він дізнався, коли отримав лист-відповідь-роз`яснення від 13.01.2021 року за вих. № 21-3вих-21, тож саме з цього моменту, на його переконання, слід обраховувати строк давності звернення до суду. Крім того, позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 року у справі № /-рп/2013, зазначає, що звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору не обмежується строком звернення до суду. У зв`язку з цим, позивач просить визначити причини пропуску звернення до суду поважними та поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду та відповідно поновлення строку звернення до суду з даним позовом, суд виходив з наступного.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовано ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, ч. 1 цієї статті передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним та може бути обмеженим, в тому числі встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спрямоване на досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Вказаного висновку дійшов Конституційний Суд України у рішенні №17-рп/2011 від 13.12.2011 року, в якому зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" право на доступ до суду, за деяких обставин, також може бути предметом правомірних обмежень, таких як встановлені законом обмежені терміни позовної давності.

Також, розглядаючи справу "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (рішення від 12.07.2001 року, заява № 42527/98), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Аналогічні висновки містяться також у пункті 53 рішення від 08.04.2010 року у справі "Меньшакова проти України" та пункті 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сплученого Королівства".

У поданій позивачем заяві про поновлення строку звернення до суду, останній вказує, що він власне дізнався про порушення своїх прав з листа відповідача від 13.01.2021 року за вих. № 21-3вих-21, за результатами свого звернення, в якому позивач просив повідомити про причини невиплати йому при звільненні вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України.

Між тим, суд критично ставиться до таких пояснень позивача з огляду на те, що у тексті позовної заяви позивач зазначає, що при звільненні йому 26.08.2020 року надано розрахунковий лист із зазначенням видів і розміру виплат, які виплачені останньому при звільненні. Одночасно позивач наголошує, що у ньому (розрахунковому листі) відсутня вихідна допомога при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

З наведене слідує, що з моменту отримання розрахункового листа, тобто з 26.08.2020 року, та ознайомлення з його змістом, позивачеві стало відомо про порушення своїх прав. Отримання ж листа-відповіді відповідача не може розцінюватися як момент, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, адже дана відповідь надавалася за результатами розгляду заяви позивача, в якій останній просив повідомити саме про причини невиплати вихідної допомоги при звільненні. Що в свою чергу, свідчить про те, що позивач, звертаючись до відповідача з вказаною заявою, вже був обізнаний про порушення своїх прав.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми роботодавцем, адже у прохальній частині позивач просить суд визнати протиправними дії щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку та зобов`язати відповідача здійснити таку виплату, а не про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати.

У цьому контексті суд вказує, що вихідна допомога при звільненні не належить до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 711/4010/13-ц, від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

З наведено слідує, що оскільки вихідна допомога не входить до структури заробітної плати та не ототожнюється з нею, відповідно до неї не можна застосовувати положення щодо строку звернення до суду у випадку порушення такого права.

Оцінюючи вказані доводи позивача, суд насамперед зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані судом поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача та дійсно пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 819/1224/15-а і в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі № 806/2436/18.

З огляду на наведене, доходжу висновку, що обставини, вказані позивачем, не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, адже вони не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежали від волевиявлення позивача, а також не пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Положення ч. 2 ст. 123 КАС України кореспондують приписам п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст.169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

При чому, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 120, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 255, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна