Справа № 520/5706/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р.Справа № 520/5706/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 25.08.20 року по справі № 520/5706/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1"

до Головного управління ДПС у Черкаській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі за текстом також відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 за № 1 Головного управління ДПС у Черкаській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 17.01.2020 за № 1.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 7500 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Черкаській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення Харківський окружний адміністративний суд не врахував того, що позивач фактично допустив посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки, не висловлював будь-яких зауважень щодо оформлення оскаржуваного наказу чи направлень та не надавав пояснень з приводу можливих порушень законодавства, виявлених під час фактичної перевірки. Наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у відзиві на позовну заяву. Вказує на необхідність врахування судом апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги про правомірність проведення фактичної перевірки, оформлення її результатів та, як наслідок, підстав прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. З посиланням на судові рішення судів апеляційної інстанції зазначає про правомірність застосування штрафних санкцій за торгівлю пальним за відсутності ліцензії з 01.07.2019. За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Черкаській області просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" пройшло визначену законодавством процедуру державної реєстрації та набуло правовий статус юридичної особи приватного права.

09.12.2019 Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято Наказ № 830 «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Ладижинка, автодорога Київ Одеса км 229+490, Черкаська область, Уманський район, с Ладижинка, автодорога Київ-Одеса 231-й км +250 м за період діяльності з 01.01.2017 по 18.12.2019 з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності».

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області 19.12.2019 складено акт № 56/23-00-32-01/39717700, яким зафіксовані порушення ч. 20 ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481 95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями.

У зв`язку з встановленими в акті перевірки від 19.12.2019 за № 56/23-00-32-01/39717700 порушеннями, Головним управлінням ДПС у Черкаській області складено податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 за № 1, яким застосовано до ТОВ "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" штрафні санкції у сумі 500 000,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 за №1 оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку, проте, Державною податкової службою України прийнято рішення від 31.03.2020 за № 6/99-00-0805-0606, яким залишено податкове повідомлення-рішення від 17.01.2020 за № 1 без змін, а подану позивачем скаргу - без задоволення.

Також, ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1», не погодившись із Наказом № 830 від 09.12.2019, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання його протиправним та скасування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №520/13823/19 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" та скасовано Наказ Головного управління ДПС у Черкаській області від 09.12.2019 за №830 "Про проведення фактичної перевірки".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 520/13823/19 залишено без змін.

Отже, згідно з приписами ч. 2 ст. 255 КАС України рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 520/13823/19 набрало законної сили 20.07.2020.

Позивач, вважаючи протиправним зазначене податкове повідомлення рішення, прийняте за результатами проведеної перевірки, наказ на проведення якої скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020, звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що акт перевірки, оформлений за результатами документальної фактичної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а отже, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірними та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла до 23.05.2020) контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

За приписами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Так, відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами 1 - 4 підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються: дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Разом з цим, абзацом 5 підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначено, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту наведених правових норм убачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказані висновки також наведені в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 520/8648/18.

Крім вказаного, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 зазначено, що судова палата в цій справі відступає від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.

Судовим розглядом установлено, що на підставі Наказу № 830 від 09.12.2019 "Про проведення фактичної перевірки" Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕНЕРАЛ ЛОДЖИСТИК 1" за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Ладижинка, автодорога Київ Одеса км 229+490, Черкаська область, Уманський район, с Ладижинка, автодорога Київ-Одеса 231-й км +250 м за період діяльності з 01.01.2017 по 18.12.2019, з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.

Проте, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 520/13823/19 скасовано Наказ Головного управління ДПС у Черкаській області від 09.12.2019 за № 830 "Про проведення фактичної перевірки", яке набрало законної сили 20.07.2020.

За таких умов, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що акт перевірки, оформлений за результатами документальної фактичної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а отже, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірними.

Колегія суддів зазначає, що обставини правомірності винесення Головним управлінням ДПС у Черкаській області Наказу від 09.12.2019 за № 830 "Про проведення фактичної перевірки", яким вже надавалась правова оцінка у межах розгляду справи № 520/13823/19, не потребують повторного встановлення та перевірки, відповідно до приписів частини 4 статті 78 КАС України.

У свою чергу, відповідачем у поданій апеляційній скарзі жодним чином не оскаржено та не спростовано висновків суду першої інстанції в частині застосованих приписів частини 4 статті 78 КАС України.

Твердження відповідача про безпідставність врахування судом першої інстанції у рішенні обставин, установлених у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 520/13823/19 з огляду на те, що позивач фактично допустив посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки, не висловлював будь-яких зауважень щодо оформлення оскаржуваного наказу чи направлень та не надавав пояснень з приводу можливих порушень законодавства, виявлених під час фактичної перевірки, не заслуговують на увагу та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки за приписами чинного законодавства не є такими, що беззаперечно свідчать про правомірність проведеної перевірки.

Водночас, обставини, встановлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 520/13823/19, тягнуть протиправність оскаржуваного повідомлення-рішення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі № 520/13823/19 набрало законної сили та має преюдиційне значення при розгляді цієї справи.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, сформовану у постанові від 03 квітня 2020 року у справі № 520/8648/18, колегією суддів не надається оцінка наявності порушень податкового та/або іншого законодавства позивачем.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених обставин справи.

Посилання відповідача на висновки судів апеляційної інстанції не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої (апеляційної) інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі № 520/5706/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 15.02.2021 року