Справа № 540/3536/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3536/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивачів - Ковальчук І.М.,

представника відповідача - Соколенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - позивачі) звернулись до суду із адміністративним позовом до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області (далі відповідач, Любимівська селищна рада), у якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення XXIV сесії Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 «Про розгляд заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га;

- зобов`язати Любимівську селищну раду Каховського району Херсонської області прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, та передати земельні ділянки у власність членам фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ;

- стягнути з Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області на користь громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2522,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн.

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 позивачам відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га. Відмова мотивована невідповідністю проекту землеустрою вимогам земельного законодавства, а саме: 1) порушення ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (далі ЗК України), оскільки не враховано, що на території Любимівської селищної ради розпайовано 4 сільськогосподарських підприємства; 2) не дотримання ст. 25 та ч. ч. 6-8 ст. 118 ЗК України, так як відсутній розрахунок вартості земельної частки (паю) згідно схем поділу розпаювання по 4 господарствам КСП; 3) не відповідність земельної частки (паю) на підставі листа «Про надання інформації «ГУ Управління Держгеокадастру у Херсонській області Відділу у Горностаївському районі 7,04 га (фактичний розмір 70850 га), а розроблений проект на 7,0100 га на кожного; 4) відсутність заяви ОСОБА_4 (власник державного акта на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою; 5) відсутність погодження користувача земельної ділянки ОСОБА_4 у разі вилучення земельної ділянки; 6) відсутність у протоколі загальних зборів членів фермерського господарства «Хлібороб» від 18.11.2019 року даних про те, яким членам фермерського господарства надати у власність в розмірі земельної частки (паю) із вказанням площі та всіх підписів членів фермерського господарства; 7) відсутність розрахунку вартості на земельну частку (пай) на кожного члена фермерського господарства; 8) відсутність в Акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами Любимівської селищної ради, а саме наявний лист відмова, що суперечить ст. 186-1 ЗК України.

Позивачі вважають таку відмову протиправною, щодо означених доводів селищної ради зазначають: 1) перша підстава для відмови спростовується листом відділу у Горностаївському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.02.2020 року, в якому вказано кількість КСП на території Каїрської сільради та середній розмір частки (паю) в умовних кадастрових гектарах; 2) спірні правовідносини не регулюються ст. 25 ЗК України, натомість порядок одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства регулюється п. 6 ст. 118 ЗК України та не передбачає отримання розрахунку вартості земельної частки (паю); 3) приписами земельного законодавства не передбачено такої підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки, як зменшення площі земельної частки (паю) на території відповідної місцевої ради, тим більше на 0,0100 га; 4) та 5) спростовуючи четверту та п`яту підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою позивачі посилаються на приписи ст. ст. 7, 12-13, 31-32 Закону України «Про фермерське господарство», правові позиції Верховного Суду у постанові від 13.03.2018р. (справа №348/992/16-ц) та Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020р. (справа №927/79/19), стверджують, що будучи членами фермерського господарства позивачі скористалися своїм правом на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю), за рахунок, зокрема земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах постійного користування, а саме в порядку ст. 31 ЗК України; 6) до протоколу загальних зборів було додано відповідні заяви членів ФГ, які містять всі необхідні відомості згідно вимог чинного законодавства України, при цьому на зборах членів ФГ обрано голову та секретаря зборів, яких уповноважено на підписання протоколу загальних зборів; 7) суд не має враховувати означену підставу, так як вона не обґрунтована посиланням на нормативно-правовий акт; 8) так на виконання п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, позивачами розміщено в порядку, визначеному чинним законодавством у відповідних засобах масової інформації оголошення. Підсумовуючи викладене позивачі вказують на неправомірність спірного рішення, тому просять задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання, з урахуванням його відкладення, на 12.01.2021 року.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року залучено до участі у розгляді справи Горностаївську селищну раду в якості співвідповідача; відкладено розгляд справи на 26.01.2021 року.

25.01.2021 року представником Любимісвької селищної ради подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на необґрунтованість позовних вимог, тому просив відмовити у задоволенні позову з підстави невідповідності розробленого проекту землеустрою вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 26.01.2021 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Призначено підготовче засідання на 04.02.2021 року.

29.01.2021 року від Горностаївської селищної ради до суду надійшов відзив, в якому відповідач 2 серед іншого просив виключити дану селищну раду з кола відповідачів по справі.

У підготовче засідання з`явились представники позивача та Любимівської селищної ради.

Горностаївська селищна рада не забезпечила явку свого представника до суду, проте була повідомлена про дату, час і місце проведення підготовчого засідання належним чином.

Відтак, суд вирішив проводити підготовче засідання за фактичною явкою сторін.

В ході засідання суд дійшов висновку про необхідність виключення Горностаївської селищної ради з кола відповідачів по справі.

Мотивуючи означений висновок суд виходив з того, що необхідність залучення Горностаївської селищної ради ухвалою від 12.01.2021 року пояснювалось передачею запитуваних позивачами земельних ділянок комунальної власності Любимісвької селищної об`єднаної територіальної громади до Горностаївської селищної об`єднаної територіальної громади рішенням відповідача від 28.12.2020 року №37. Між тим, з відзиву та доданих до нього копій документів, поданих Горностаївською селищною радою слідує, що цією територіальною громадою не приймалось рішення щодо прийняття до комунальної власності земельних ділянок, переданих наведеним рішенням. При цьому, Горностаївської селищною радою вказано на невідповідність відомостей про земельні ділянки, зазначених у рішенні №37 і додатку до нього, з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру щодо площ земельних ділянок, реєстрації права комунальної власності на них, а також зауважено на відсутності даних на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Окрім того, Горностаївською селищною радою з посиланням на пункт 2 рішення №37, згідно якого право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права, наголошено на тому, що відповідної реєстрації права власності на земельні ділянки за Горностаївською територіальною об`єднаною громадою не проводилось.

Відтак, з огляду на те, що запитувані позивачами земельні ділянки станом на момент розгляду справи перебувають у комунальній власності Любимівської селищної ради, у зв`язку із чим рішення, яке буде прийнято за результатами розгляду даної справи, ніяким чином не вплине на права та обов`язки Горностаївської селищної ради, на переконання суду означена територіальна громада не є належним відповідачем по справі.

За наведених обставин, судом визначено належним та єдиним можливим відповідачем по справі Любимівську селищну раду.

Суд за погодженням сторін закрив підготовче провадження у справі та одразу перейшов до розгляду справи по суті згідно приписів ч. 7 ст. 181 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ) є членами Фермерського господарства «Хлібороб» (далі ФГ «Хлібороб»), створеного згідно Закону України «Про селянське фермерське господарство» на підставі рішення Каїрської сільської Ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36 та державного акта на право користування землею. Також членом господарства та його головою значиться ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_4 ).

Фермерське господарство діє на підставі статуту, затвердженого протоколом зборів ФГ «Хлібороб» від 09.09.2019 року №6.

ФГ створене та здійснює фермерську діяльність на земельній ділянці площею 30,2 га, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії IV-XC №009938, який зареєстровано за №74 від 05.11.1997 року, кадастровий номер :02:001:0945, виданого на ім`я засновника господарства ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про смерть особи).

Протоколом від 18.11.2019 року позивачами, як членами фермерського господарства, вирішено подати клопотання до Любимівської селищної ради про безоплатну передачу в приватну власність членам ФГ «Хлібороб» земельних ділянок, із земель раніше наданих засновнику ФГ ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001), виданого на підставі рішення Каїрської сільради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, за рахунок яких створено ФГ «Хлібороб» та які перебувають у його користуванні, згідно п. 6.8 статуту ФГ.

04.12.2019 року позивачами направлено заяви з відповідним пакетом документів на адресу відповідача (зареєстровано відповідачем 12.12.2019р.).

Так як у місячний строк з моменту реєстрації заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачем не надано відповідного дозволу або мотивовану відмову, 03.02.2020 року позивачі направили відповідачу письмове повідомлення, де з посиланням на приписи ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначили, що між ними та проектною організацією укладено договір від 03.02.2020 року №7830 про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

11.02.2020 року Любимівською селищною радою направлено позивачам відповідь на лист від 04.12.2019 року, в якій повідомлено про те, що питання надання позивачам дозволів на розробку проекту землеустрою було розглянуто на засіданні постійної депутатської комісії з питань екології, земельних відносин, раціонального використання земельних і природних ресурсів 05.02.2020 року.

18.02.2020 року позивачами направлено на адресу відповідача проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у розмірі земельної частки (паю) членам ФГ «Хлібороб»: ОСОБА_2 (7,0100 га), ОСОБА_1 (7,0100 га), ОСОБА_3 (7,0100 га) загальною площею 21,0300 га для підпису та скріплення проекту печаткою установи, як суміжних користувачів та представника органу місцевого самоврядування.

Листом відповідача №231-01-0-23-198 у підписанні проекту відмовлено з підстави його невідповідності вимогам чинного законодавства (посилання на порушені норми відсутнє).

У ході виготовлення проекту землеустрою, на виконання вимог частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України та в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, отримано погодження компетентного органу, яке відображене у Висновку про погодження проекту землеустрою від 15.07.2020 року №11300/82-20.

Земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери та здійснено державну реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (матеріали справи стор. 70, 73, 76).

Для оформлення речових прав на земельні ділянки позивачі звернулися до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області з клопотаннями від 25.08.2020 року, до яких було додано відповідний проект, витяги з Державного земельного кадастру та висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15.07.2020 року №11300/82-20.

Рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 "Про розгляд заяв гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 " відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, у зв`язку з тим, що:

- проект землеустрою розроблено з порушенням Земельного кодексу України, а саме ч. 1 121 (громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цим підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району, а саме не враховано, що на території Любимівської селищної ОТГ розпайовано 4 сільськогосподарських підприємства КСП «Росія», КСП «Родіна» на території Каїрської сільської ради (Каїрський старостинський округ) Горностаївського району Херсонської області, КСП ім. Карла Маркса на території Василівської сільської ради (Василівський старостинський округ) Каховського району Херсонської області, КСП «Любимівське» на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області;

- не дотримання ст.25 ЗК України (приватизація земель фермерського господарства його члени здійснюють у порядку, передбаченому для приватизації земель працівниками державних та комунальних підприємств, установ та організацій з визначенням кожному земельної частки (паю) та ч. ч. 6 -8 ст. 118 ЗКУ (громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства);

- відсутності розрахунку вартості земельної частки (паю) згідно схем поділу розпаювання по 4 господарствам КСП, що є грубим порушенням чинного законодавства;

- не відповідністю земельної частки (паю) на підставі листа «Про надання інформації «ГУ Управління Держгеокадастру у Херсонській області Відділу у Горностаївському районі 7,04 га (фактичний розмір 7,0850 га), а розроблений проект на 7,0100 га на кожного;

- відсутності заяви ОСОБА_4 власника державного акта на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 23 грудня 1992 року № 36 на загальну площу 30,2 га на території Каїрської сільської ради зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею серія IV- 009938 за № 74 від 05 листопада 1997 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність;

- відсутності погодження користувача земельної ділянки ОСОБА_4 у разі вилучення земельної ділянки;

- відсутності в протоколі загальних зборів членів фермерського господарства «Хлібороб» від 18.11.2019 року, яким членам фермерського господарства надати у власність в розмірі земельної частки (паю) та орієнтовно якою площею та всіх підписів членів фермерського господарства;

- відсутності розрахунку вартості на земельну частку (пай) на кожного члена фермерського господарства;

- відсутності в Акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами Любимівської селищної ОТГ, а саме лист відмова, що суперечить Земельному Кодексу України Стаття 186-1. Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Не погодившись з відмовою, позивачі звернулися до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

У відповідності до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 2 ст.78 цього Кодексу передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Як зазначено в ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року №973-IV (далі Закон №973-IV) відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону (ч. 1 ст. 1 Закону №973-IV).

Землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство (п. в ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону №973-IV).

Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю) (ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону №973-IV).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 ЗК України).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до ч. 8 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковому погодженню, в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 4 ст. 186-1 ЗК України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 статті 186-1 Земельного кодексу України).

Отже, підсумовуючи вищенаведені норми земельного законодавства, слід зазначити, що порядок одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки складається із наступних етапів:

- звернення до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою;

- надання такого дозволу за рішенням відповідного органу;

- розробка проекту землеустрою;

- погодження проекту землеустрою уповноваженими на те органами;

- затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність за рішенням уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу;

- державна реєстрація права власності.

Судом встановлено, що позивачі звернулися до Любимівської селищної ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 04.12.2019 року (зареєстровано відповідачем 12.12.2019р.). Так як у місячний строк відповідачем не надано ані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельних ділянок, ані мотивованої відмови у його наданні, позивачі набули право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок без надання такого дозволу з обов`язковим повідомленням про відповідне замовлення відповідачу.

Керуючись приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України 03.02.2020 року позивачами направлено до Любимівської селищної ради письмове повідомлення про укладення між ними та проектною організацією договору №7830 від 03.02.2020 року про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

На виконання вимог ч. 8 ст. 118 ЗК України та в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, позивачами отримано погодження компетентного органу, яке відображене у Висновку про погодження проекту землеустрою від 15.07.2020 року №11300/82-20.

17.08.2020 року відділом у Горностаївському району ГУ Держгеокадастру у Херсонській області проведено державну реєстрацію земельних ділянок, сформованих підставі проекту землеустрою, та присвоєно кадастрові номери новоствореним земельним ділянкам.

25.08.2020 року позивачі звернулися до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області з клопотаннями, до яких було додано відповідний проект, витяги з Державного земельного кадастру та висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15.07.2020 року №11300/82-20.

Рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 позивачам відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав невідповідності проекту вимогам земельного законодавства, не дивлячись на те, що проект вже був погоджений експертом державної експертизи, при тому що зауваження та пропозиції до проекту були відсутні.

Як зазначено в ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Крім того, згідно ч. 7 ст.186-1 Земельного кодексу України, органам, зазначеним у частинах першій - третій статті 186-1, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст.50 ЗУ Про землеустрій; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку.

Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки (ч. 8 ст.186-1 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Отже, Земельним кодексом України чітко встановлено підстави за яких може бути відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що погоджений у порядку, передбаченому ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою підлягає затвердженню у двотижневий строк з дня отримання відповідним органом державної влади або місцевого самоврядування погодженого проекту землеустрою. В той же час, суб`єкт владних повноважень не може відмовити у затвердженні проекту землеустрою з підстав невідповідності вимогам земельного законодавства після його погодження.

Таким чином, виходячи з того, що відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, з підстав, що не передбачені діючим земельним законодавством, суд дійшов висновку про протиправність рішення Любимівської селищної ради, яким відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельних ділянок.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, суд зазначає наступне.

Стосовно позиції суду направленої на зобов`язання відповідача вчинити певну дію, то вона в повній мірі узгоджується як Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді так і з численними рішеннями Європейського суду з прав людини, якими останній вимагає винесення таких рішень, які б остаточно ставили б крапку в захисті прав та інтересів заявників.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 4 частини 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може визнання бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В даному випадку суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивачів є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

До того ж сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на національний суд відповідальність за здійснення правосуддя.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

В судовому засіданні 05.02.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області (, 74822, Херсонська обл., Каховський район, смт. Любимівка, вул. Центральна, 38) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення XXIV сесії Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 «Про розгляд заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га.

Зобов`язати Любимівську селищну раду Каховського району Херсонської області прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 грудня 1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, та передати земельні ділянки у власність членам фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Стягнути з Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 лютого 2021 р.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 109020100