Справа № 380/5283/20
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року справа №380/5283/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М. .

за участю:

представника позивача - Шиміна О.П.

представника третьої особи - Малець Н.М.

представника третьої особи - Хижняк В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «Адміністративно-технічне управління» та Департамент дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації, про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1), за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. А. Міцкевича, 6/7) та Департамент дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18), про визнання протиправною та скасування вимоги № 23/Р-17-821 від 27.05.2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що у травні 2020 року ФОП ОСОБА_1 згідно дозволу № 635-1328 від 15.05.2020, виданого Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації на підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.05.2020 № 304/0/5-20 здійснено встановлення зовнішньої реклами поза межами населеного пункту в межах смуги відведення автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп, км 553+270 праворуч за дорожнім знаком 5.46 «Кінець населеного пункту «Львів». У червні 2020 року на адресу ФОП ОСОБА_1 надійшла вимога Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 27.05.2020 № 23/Р-17-821, якою позивача зобов`язано добровільно здійснити демонтаж вказаної рекламної конструкції конструкцію в строк до 02.06.2020. Вказана вимога обґрунтована тим, що позивачем допущено порушення вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме самовільно встановлено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами на вул. Стрийській (100 м за поворотом ТЦ «Кінг Крос» в напрямку об`їзної дороги). Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним з огляду на те, що ОСОБА_1 отримав дозвіл № 635-1328 від 15.05.2020, який виданий Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації на підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.05.2020 № 304/0/5-20 на розміщення рекламного засобу праворуч автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, км 553+270.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «Адміністративно-технічне управління».

Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 29 вересня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації.

Представник відповідача, Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Згідно вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. В процесі виконання своїх посадових обов`язків працівниками КП «Адміністративно-технічне управління» в межах земель м. Львова виявлено самочинно встановлену (без відповідного дозволу виконкому Львівської міської ради) спеціальну конструкцію зовнішньої реклами на вул. Стрийській (на виїзді з м. Львова, вздовж полоси відгону від виїзду автотранспорту, на віддалі 100-103 м від головного в`їзду до торгового центру «Ашан»). З метою уточнення місця розташування вищезгаданої рекламної конструкції КП «Адміністративно-технічне управління» звернулось до Департаменту містобудування Львівської міської ради з відповідним листом та графічними матеріалами, на який отримало відповідь від 21.05.2020 № 2403-вих-37800 про розміщення наведеної рекламної конструкції в межах м. Львова. Департамент містобудування Львівської міської ради додатково звернувся з листом до Відділу у м. Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та отримав відповідь від 01.07.2020 № 18-13-0.37-376/109-20 про те, що земельна ділянка (на виїзді з м. Львова на віддалі 100 м на південь від головного в`їзду - виїзду автотранспорту до торгового центру «Ашан») відноситься до земель загального користування Франківського району м. Львова. Окрім цього, КП «Адміністративно-технічне управління» звернулось до Франківської районної адміністрації з аналогічним питанням та отримало відповідь, що спеціальна конструкція зовнішньої реклами на вул. Стрийській (на виїзді з м. Львова на віддалі 100 м на південь від головного в`їзду - виїзду автотранспорту до торгового центру «Ашан») та знак 5.46 «Кінець населеного пункту» «Львів» знаходиться в межах м. Львова. Узгодження меж населених пунктів на ділянці, в межах якої встановлено рекламну конструкцію ФОП ОСОБА_1 відбулося між Сокільницькою сільською радою та Львівською міською радою у 2015 році і було затверджено рішенням Сокільницької сільської ради № 719 від 03.07.2015 року, розпорядженням Пустомитівської РДА № 464 від 14.09.2015 року, рішенням Пустомитівської районної ради № 629 від 18.09.2015 року та ухвалою Львівської міської ради № 5143 від 01.10.2015 року. Вище переліченими документами визначено, що встановлена Позивачем рекламна конструкція розміщується в межах території м. Львова, а відтак, згідно вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу», підставою для її розміщення може слугувати виключно дозвіл на розміщення реклами, виданий виконавчим комітетом Львівської міської ради. Відтак, вимога Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-17-821 від 27.05.2020 року є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає до виконання.

Представник третьої особи, КП «Адміністративно-технічне управління», подав пояснення щодо позовної заяви, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Вимога Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-17-821 від 27.05.2020 року не є документом, що створює юридичні наслідки для будь - якої із сторін, оскільки демонтаж самовільно встановленої конструкції зовнішньої реклами здійснюється не на підставі вимоги, а на підставі наказу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про демонтаж самовільно встановленої конструкції зовнішньої реклами. Вимога Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-17-821 від 27.05.2020 року лише інформує суб`єкта господарювання про допущене ним порушення законодавства про рекламу. На дату подання ФОП ОСОБА_1 позову Департамент економічного розвитку не видавав наказ про демонтаж самовільно встановленої позивачем рекламної конструкції, а відтак, відсутній документ, що створює юридичні наслідки для сторін і може бути оскаржений. Оскільки, встановлена позивачем рекламна конструкція розміщується в межах території м. Львова, а відтак, згідно вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу», підставою для розміщення може слугувати виключно дозвіл на розміщення реклами, виданий Виконавчим комітетом Львівської міської ради.

Представник позивача на електронну адресу суду надіслав відповідь на пояснення третьої особи, де зазначив наступне. Третя особа вказує на те, що позивачем, в порушення вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу» самочинно, без відповідного дозволу виконкому Львівської міської ради встановлено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами на вул. Стрийській у м. Львові (на виїзді з м. Львова, вздовж полоси відгону від виїзду автотранспорту, на відстані 100-103 м. від головного в`їзду до торгового центу «Ашан»). Однак такі доводи третьої особи є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доказами наявними у матеріалах справи. Так, ч.1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється. Розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється відповідно до цього Закону на підставі зазначених дозволів, які оформляються за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, або їх власників та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху. ОСОБА_1 здійснив розміщення зовнішньої реклами за межами міста Львова, а саме в смузі відведення автомобільної дороги загального користування М-06 Київ-Чоп, км 553+270 (праворуч в сторону об`їзної дороги м. Львова) за дорожнім 5.46. «Кінець населеного пункту м. Львів». Вказане підтверджується листом Служби автомобільних доріг у Львівській області від 18.06.2020 № 03-2915/08-01, яким повідомлено, що вказаний рекламний носій розміщений поза межами м. Львова в смузі відведення автомобільної дороги загального користування державного значення М-06 Київ-Чоп, за дорожнім знаком 5.46 «Кінець населеного пункту «Львів». Ці обставини також підтверджуються листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.06.2020 № 35-вих-43605, яким повідомлено, що територіальні межі Франківського району м. Львова обмежуються дорожнім знаком 5.46 «Кінець населеного пункту «Львів». Також не відповідає фактичним обставинам справи зазначення у оскаржуваній вимозі про те, що ОСОБА_1 здійснив самовільне розміщення зовнішньої реклами, оскільки згідно з ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами поза межами населених пунктів здійснюється на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, в порядку, встановленому цими органами відповідно до типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаних вимог Закону, ОСОБА_1 отримав дозвіл № 635-1328 від 15.05.2020, який виданий Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації на підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.05.2020 № 304/0/5-20 на розміщення рекламного засобу праворуч автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, км 553+270. Таким чином, позивачем розміщено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, праворуч автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, км 553+270, відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу» на підставі дозволу, виданого Львівською обласною державною адміністрацією.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив скасувати оскаржувану вимогу.

Представник відповідача в судове засідання 09.02.2021 не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суд не повідомив. В попередніх судових засіданнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, КП «Адміністративно-технічне управління», в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, Департаменту дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації, в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши вступне слово сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець з 06 вересня 2013 року; основний вид діяльності 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням

15 травня 2020 року Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації на підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.05.2020 року № 304/0/5-20, було видано ФОП ОСОБА_1 дозвіл № 635-1328 на розміщення зовнішньої реклами поза межами населеного пункту спеціальної двосторонньої конструкції 12*5 м, за адресою: автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп, км 553-270, праворуч. Термін дії дозволу до 15.05.2023 року.

У червні 2020 року на адресу ФОП ОСОБА_1 надійшла вимога Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 27.05.2020 № 23/Р-17-821, якою позивача зобов`язано добровільно здійснити демонтаж вказаної рекламної конструкції конструкцію в строк до 02.06.2020 року.

Вважаючи вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішення спору суд виходить з наступного.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначає Закон України Про рекламу від 03.07.1996 № 270/96-ВР.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про рекламу», цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з розповсюдженням інформації, обов`язковість розміщення та оприлюднення якої визначено іншими законами України.

Дія цього Закону не поширюється на оголошення фізичних осіб, не пов`язані з підприємницькою діяльністю.

В статті 1 Закону України «Про рекламу» наведені визначення наступних термінів, а саме: реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних змагань, що проходять у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), де може розміщуватись інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Правила розміщення зовнішньої реклами регламентовані статтею 16 Закону України Про рекламу, а також Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067 (далі Типові правила № 2067).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Стягнення плати за видачу дозволів забороняється.

Частиною другою статті 16 Закону України «Про рекламу» визначені вимоги, яким повинна відповідати зовнішня реклама, а саме: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Порядок надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах визначають Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067.

Відповідно до визначення пункту 2 Типових правил, дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

За приписами пункту 3 Типових правил № 2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу (пункт 24 Типових правил № 2067).

Згідно пункту 5 Типових правил № 2067, для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Як визначено пунктом 6 Типових правил № 2067, до повноважень робочого органу належать:

розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії;

надання у разі потреби розповсюджувачам зовнішньої реклами архітектурно-планувальних завдань на опрацювання проектно-технічної документації для розташування складних (дахових) рекламних засобів;

прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету;

підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу (у тому числі погодження з органами та особами, зазначеними у пункті 16 цих Правил) чи про відмову у його наданні;

видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради;

ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів, плану їх розміщення та надання в установленому порядку інформації для оновлення даних містобудівного кадастру населених пунктів;

подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами;

підготовка і подання виконавчому органу ради пропозицій щодо розмірів плати за надання послуг робочим органом на підставі калькуляції витрат для прийняття відповідного рішення.

Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Як встановлено судом з матеріалів справи на підставі розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 14.05.2020 № 304/0/5-20 Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації 15.05.2020 року ФОП ОСОБА_1 видано дозвіл № 635-1328 на розміщення зовнішньої реклами поза межами населеного пункту спеціальної двосторонньої конструкції 12*5 м, за адресою: автомобільна дорога М-06 Київ-Чоп, км 553-270, праворуч.

Відповідно до Закону України «Про рекламу» дозвільний документ, це документ, що надає право суб`єкту господарювання здійснювати певні види діяльності у певному місті протягом строку дії цього дозволу.

Термін дії дозволу № 635-1328 від 15.05.2020 року на розміщення зовнішньої реклами поза межами населеного пункту до 15.05.2023 року.

Отже, станом на дату винесення оскаржуваної вимоги у ФОП ОСОБА_1 був діючий дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної вимоги відповідач вказує на те, що земельна ділянка на якій розміщену рекламну конструкцію відноситься до земель загального користування Франківського району м. Львова. Також, КП «Адміністративно-технічне управління» звернулось до Франківської районної адміністрації та отримало відповідь, що спеціальна конструкція зовнішньої реклами на АДРЕСА_2 на віддалі 100 м на південь від головного в`їзду - виїзду автотранспорту до торгового центру «Ашан») та знак 5.46 «Кінець населеного пункту» «Львів» знаходиться в межах м. Львова. Узгодження меж населених пунктів на ділянці, в межах якої встановлено рекламну конструкцію ФОП ОСОБА_1 відбулося між Сокільницькою сільською радою та Львівською міською радою у 2015 році і було затверджено рішенням Сокільницької сільської ради № 719 від 03.07.2015 року, розпорядженням Пустомитівської РДА № 464 від 14.09.2015 року, рішенням Пустомитівської районної ради № 629 від 18.09.2015 року та ухвалою Львівської міської ради № 5143 від 01.10.2015 року.

Відповідач вказує, що встановлена ФОП ОСОБА_1 рекламна конструкція розміщується в межах території м. Львова, а відтак, згідно вимог ст. 16 Закону України «Про рекламу», підставою для її розміщення може слугувати виключно дозвіл на розміщення реклами, виданий виконавчим комітетом Львівської міської ради. Відтак, вимога Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 23/Р-17-821 від 27.05.2020 року є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає до виконання.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції, висловленої ЄСПЛ в Рішенні по Справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04): Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі», заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі», п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії», п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії», заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі», п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», п. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії», п. 38).

Як зазначено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року у справі № П/811/1015/16, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки коштом приватної особи, яка діяла добросовісно.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що принцип «належного урядування» має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу «належного урядування» забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип «належного урядування» підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Частинами 1, 2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Сукупність встановлених під час розгляду справи обставин, з урахуванням сталої судової практики ЄСПЛ, свідчить на користь того, що особа не може відповідати за можливі помилки представників органів влади під час виконання ними своїх обов`язків в процесі забезпечення їх законних прав та інтересів.

За наявності у ФОП ОСОБА_1 дозволу № 635-1328 від 15.05.2020 року на розміщення зовнішньої реклами поза межами населеного пункту, термін дії якого до 15.05.2023 року, у відповідача не було право на ухвалення рішення про демонтаж рекламної конструкції, яка законно розміщена на підставі діючого дозволу.

Отже, на переконання суду, вказана помилка Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради має бути виправлена, шляхом визнання протиправною та скасування вимоги № 23/Р-17-821 від 27.05.2020 року.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 102,00 грн. згідно квитанції № 82815 від 07.07.2020 року, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - КП «Адміністративно-технічне управління» та Департамент дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації, про визнання протиправною та скасування вимоги задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 27.05.2020 року № 23/Р-17-821.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 ( дві тисячі сто дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Департамент економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; ).

Третя особа - КП «Адміністративно-технічне управління» (79005, м. Львів, пл. А. Міцкевича, 6/7; ).

Третя особа - Департамент дорожнього господарства, транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18; ).

Повний текст рішення виготовлений 16.02.2021 року.

Суддя Кухар Н.А.