Справа № 420/811/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/811/20

Категорія: 108020000 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 28.09.2020 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Градовського Ю.М.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Баско" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Баско" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби про:

- визнання протиправними дій Одеської митниці Держпмитслужби щодо витребовування додаткових документів та складанні рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та складанні Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2020/00014;

- визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/000142.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 20 січня 2020 року ТОВ "Баско" звернулося до Одеської митниці ДФС з митною декларацією №UA500030/2020/00201358 щодо митного оформлення ввезеного на митну територію України товару: мішки пакувальні, плетені з поліпропіленових стрічок - синтетичного текстильного матеріалу, в тюках: - із вторинної сировини. За результатами перевірки поданої ТОВ "Баско" митної декларації UA500020/2020/201358 Одеською митницею ДФС митним підрозділом ВМО1 п/п "Одеса-центральний" прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та Одеською митницею ДФС відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/00014. З такими рішенням Одеської митниці позивач не погоджується вважає їх неправомірним та незаконними.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UA500020/2019/201358 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів, а у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 МК України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надалі позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

Відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 №XF191024W1-C в вартість товару входить вартість упаковки. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Згідно п.1.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 року №XF191024W1-C продавець повинен надати покупцеві експортну декларацію та сертифікат якості, але зазначені документи до митного оформлення не надавались. У пакувальному листі від 24 листопада 2019 року №XF191024W1-P значиться інформація щодо сировини виготовлення пакувальних мішків с розміром 55x105 см (вагою 70 г), яка суперечить даним вказаним у інших документах (інвойсі, контракті).

Надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст. 54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. За результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між органом доходів та зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний метод.

Представником позивача, через канцелярію суду, подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що у відзиві відповідачем не надано жодних аргументів та не додано доказів та не зазначено про наявність будь-яких обмежень, передбачених ч.1 ст. 58 МК України, які виключають використання основного методу. А тому підстав використовувати всі подальші методи просто немає. Аргументи митного органу щодо недоліків поданих до митного оформлення документів, так само як і посилання у зв`язку з цим на положення ст. VII ГАТТ, є безпідставними, позивачем доданими документами підтверджена правомірність використання основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позов ТОВ "Баско" (вул. Новосельського, 40, м. Одеса, 65029) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними дій Одеської митниці Держмитслужби щодо витребування додаткових документів, складанні рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та складанні Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/00014, визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/000142 - задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2020/000142.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеської митниці Держмитслужби ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- при здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою АСАУР виявлено ризики, а саме: сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов`язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до ч.ч.3 та 4 ст. 53 МК України;

- надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- при визначенні митної вартості не враховано вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 №XF191024W1-C в вартість товару входить вартість упаковки;

- згідно п.1.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 року №XF191024W1-C продавець повинен надати покупцеві експортну декларацію та сертифікат якості, але зазначені документи до митного оформлення не надавались. У пакувальному листі від 24 листопада 2019 року №XF191024W1-P значиться інформація щодо сировини виготовлення пакувальних мішків с розміром 55x105 см (вагою 70 г), яка суперечить даним вказаним у інших документах (інвойсі, контракті).

У відзиві ТОВ "Баско" на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга є необґрунтованою, неправомірною та такою, що не спростовує рішення суду першої інстанції, яке є законним, обґрунтованим та правомірним. Також, ТОВ "Баско" у відзиві просить стягнути з відповідача понесені під час апеляційного провадження судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці Держмитслужби, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

20 січня 2020 року ТОВ "Баско" звернулося до Одеської митниці ДФС з митною декларацією №UA500030/2020/00201358 щодо митного оформлення ввезеного на митну територію України товару: мішки пакувальні, плетені з поліпропіленових стрічок - синтетичного текстильного матеріалу, в тюках: - із вторинної сировини розміром 50x100 см, вагою 50 гр. 60 000 шт., - із первинної сировини розміром 55x105 см., вагою 60 г. 84 238 шт.; - із первинної сировини розміром 55x105 см., вагою 70 г, 28 446 шт; Торгівельна марка відсутня, виробник: TAIAN XINFENG PLASTIC PRODUCTS CO., LTD, країна виробництва - Китай (CN).

Одночасно з митною декларацією були надані документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:

- Договір (контракт) XF191024W1-C від 24 жовтня 2019 року укладений між САВМ Trading (Каліфорнія, США) та ТОВ "Баско";

- інвойс між САВМ Trading та ТОВ "Баско" №XF191024W1 DATA 24 листопада 2019 року;

- коносамент 52 від 11 грудня 2019 року;

- пакувальний лист №XF191024W1-P від 24 листопада 2019 року;

- сертифікат походження товару 19С3709А0394/00003.

Митна вартість товару була визначена позивачем за ціною контракту.

Ціна товару визначена в п.2.1 Контракту за сплетені поліпропіленові мішки: - із вторинної сировини розміром 50x100 см, вагою 50 г. - 0,0724 дол. США/шт., - із первинної сировини розміром 55x105 см., вагою 60 г. - 0,1 дол. США/шт.; - із первинної сировини розміром 55x105 см., вагою 70 г. - 0,116 дол. США/шт.

Під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товару, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається така складова митної вартості, як вартість пакувальних матеріалів або робіт, пов`язаних з пакуванням. Згідно п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 року №XF191024W1-С в вартість товару входить вартість упаковки. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) згідно п.1.3. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 року №XF191024W1-С продавець повинен передати покупцю експортну декларацію та сертифікат якості, але зазначені документи до митного оформлення не надавались.

3) У пакувальному листі від 24 листопада 2019 року №XF191024W1-P значиться інформація щодо сировини виготовлення пакувальних мішків з розміром 55x105 см. Вагою 70 г., яка суперечить даним вказаним у інших документах (інвойсі, контракті).

Відповідно до ч.3 ст. 53 МК України Одеською митницею ДФС було витребувано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) вилиску з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів

20 січня 2020 року ТОВ "Баско" подало пояснення щодо повідомлення митниці 1295662 від 20 січня 2020 року за МД №UA500030/, де зазначило, що відповідно до п.2.2 поданого до митного оформлення контракту XF191024W1-C від 24 жовтня 2019 року вартість пакування вже включена в вартість товару. Відповідно до п.6.1. даного контракту, умови поставки CFR Odessa (UKR), що означає, що продавець сплачує доставку товару в порт, навантаження і фрахт судна, а також забезпечує проходження митних процедур при експорті товару (в т.ч. сплачує мита). Таким чином, в митного органу немає потреби знати окрему вартість пакування, для перевірки правильності визначення митної вартості товару, пред`явлених до митного очищення.

Разом із поясненням було надано: копії експортної декларації країни відправника *Е6988849А, сертифікат якості товару №XF191024W1, інвойс товаровиробника №XF191024W1 та контракт між товаровиробником (Китай) та посередником (США) №XF191024W1 від 24 жовтня 2019 року.

За результатами перевірки поданої ТОВ "Баско" митної декларації UA500020/2020/201358 Одеською митницею ДФС митним підрозділом ВМО1 п/п "Одеса-центральний" прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2020/000003/2 від 21 січня 2020 року та Одеською митницею ДФС відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, про що складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2020/00014.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Дсржмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості оформлених товарів у максимально наближений до митного оформлення час та об`єм партії товару, є більшим ніж заявлено декларантом (2,7755 дол.США/пара) та становить по товару №11 - 3,53 дол. США/пара (МД від 14 грудня 2019 року №UА500030/2019/200432). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару №1 скориговано до рівня 3,53 дол. США/пара.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем був наданий достатній вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товарів, наявність розбіжностей у яких митним органом не доведено. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. А відтак, за висновками суду першої інстанції, у відповідача не було підстав для сумніву правильності митної оцінки товару; відповідач необґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 4, 50, 53, 54, МК України, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст. 49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст. 50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюсельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування ст. VII ГАТТ 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом ч.1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно ч.ч.5, 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів ч.3 ст. 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналогічні положення містяться і в п.3.16 та п.6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими, в свою чергу, запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Також, зазначене узгоджується і з проголошеними у ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

До того ж, відповідно до вимог ч.7 ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Щодо посилання апелянта на ненадання декларантом страхових документів та документів, які підтверджують вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такі доводи є безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно п.2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24 жовтня 2019 року №XF191024W1-С, ціна товару включає в себе вартість пакування, вказану в п.2.1 даного контракту.

Стосовно відсутності експортної декларації та сертифікату якості на товар, судова колегія зазначає, що відповідно ч.2 ст. 53 МК України, що дані документи не входять до переліку документів, які підтверджують митну вартість товару та повинні бути подані відповідачу для розмитнення товару.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані декларантом до митного органу документи відповідають вимогам ч.2 ст. 53 МК України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті.

Посилання митного органу в апеляційній скарзі на спрацювання АСАУР під час розмитнення товару заявленого позивачем у митній декларації №UA500030/2020/00201358 не можуть бути взяті до уваги, оскільки відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Наявність в системі АСАУР інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Крім того, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

З огляду на викладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Розглянувши клопотання ТОВ "Баско" про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз ст. 134 КАС України свідчить, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 лютого 2020 у справі №280/1765/19.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

На підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 300 грн. у суді апеляційної інстанції позивачем були надані: рахунки-фактури №3/2812 від 28 грудня 2020 року та №2/0102 від 01 лютого 2021 року, а також платіжне доручення №3668 від 29 грудня 2020 року.

Досліджуючи надані документи, колегія суддів вважає, що заявлена до відшкодування сума явно завищена та підлягає зменшенню з наступних обставин.

Зі змісту рахунка-фактури №3/2812 від 28 грудня 2020 року не вбачається погодинний звіт, з якого можливо було б встановити яку кількість годин було витрачено на підготовку відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, судова колегія зазначає, що згідно змісту, в останньому продубльовано норми права та доводи, які було зазначено в позові, що, відповідно, не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює здійснений судом першої інстанції розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року залишити без змін.

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Баско" про стягнення з Одеської митниці Держмитслужби витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баско" (65029, м. Одеса, вул. Новосельського, 40, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1 000 (одна тисяча) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Градовський Ю.М.

Суддя: Лук`янчук О.В.