Справа № 480/4865/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року Справа №480/4865/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання - Високос Я.С.

представника позивача Петухов А.Ю., представника відповідача - Семерня І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до ГУ ДПС в Сумській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 31.10.2019 № про визначення суми грошового зобов`язання по військовому збору в сумі 4817,56 грн.; № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 57810,61 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час перевірки та винесенні спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не було до уваги взято первинні документи, які стосуються фактичних обставин справи. Зокрема, зазначає, що до податкового органу подано документи, які безпідставно не були взяті до уваги стосовно договірних відносин позивача із фізичною особою згідно укладеного договору позики. Крім того, зазначає, що відповідачем здійснено донарахування податку з доходів фізичних осіб по ТТН, які не є доказами перерахування коштів фізичним особам, з якими позивач не перебувала у договірних відносинах, кошти таким особам не сплачувала. Зазначила, що документи податковий орган у позивача не запитував, не витребовував пояснення чи додаткові документи із спірних питань.

Представник відповідача проти позову заперечувала, зазначала, що позивачем були надані документи на письмові пояснення, і на підставі таких документів були зроблені висновки про заниження позивачем об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб, як податковим агентом під час виплати доходу фізичним особам. Крім того, надані до матеріалів справи документи не підтверджують фактичних обставин справи та не спростовують висновків податкового органу, під час перевірки докази складення претензії та повернення позивачу коштів готівкою надано не було.

Судом провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Під час підготовчого засідання судом строк проведення підготовчого засідання продовжувався на 30-ть днів, сторонами надавалися додаткові документи та докази. Після закінчення підготовчого провадження та призначення розгляду справи судові засідання неодноразово відкладалися за клопотаннями учасників справи та у зв`язку із обставинами, пов`язаними із карантинними обмеженнями, введеними на території України. Також судом було задоволено клопотання представника ГУ ДПС в Сумській області про заміну сторони правонаступником, а саме замінено Головне управління ДПС у Сумській області () його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Сумській області ().

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши позивача як свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, ГУ ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів та платежів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 08.10.2019 №124/18-28-33-03/ НОМЕР_1 /212.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Сумській області встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, п. 176.1 ст. 176, п. 297.3 ст. 297 та п.п.16-1 п.10 р. 20 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб в період, що перевірявся на суму 33305,53 грн., військового збору у сумі 2775,46 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Сумській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.10.2019 № про визначення суми грошового зобов`язання по військовому збору в сумі 4817,56 грн.; № про визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 57810,61 грн.

Детальний розрахунок суми донарахованих податків та зборів по всім контрагентам ФОП ОСОБА_1 спірними податковими рішеннями надано представником податкового органу до матеріалів справи, представником позивача не оспорювалися (а.с.117-117 зворотн.стор).

Також стосовно визначення штрафних санкцій за виявлені порушення спірними податковими повідомленнями-рішеннями, суд зазначає, що детальний розрахунок було надано представником податкового органу на вимогу суду (а.с.34-34зворотн.стор.т.2).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Так, під час перевірки було встановлено та відображено в акті перевірки, що позивач у 2016 році здійснювала виплати на користь інших фізичних осіб, які не є її найманими працівниками, згідно ТТН - ліс, які були надані під час перевірки ФОП ОСОБА_1 , наступним громадянам ОСОБА_3 за 2016 р. на суму 2633,76 грн. від 30.08.2016 р., ОСОБА_3 за 2016 р. на суму 5267,52 грн. від 27.09.2016р., ОСОБА_4 на суму 1532,78 грн. від 27.10.2016р., ОСОБА_5 на суму 1744,68 грн. від 02.12.2016р.

Розмір виплачених коштів зазначеним фізичним особам, податковий орган визначив на підставі змісту товарно-транспортних накладних, які були надані позивачем під час перевірки та згідно письмових пояснень позивача від 26.09.2019 року, відповідно до яких зазначено, що розрахунки з постачальниками - фізичними особами за придбану деревину здійснювала за готівку.

Суд не погоджується із розрахунками, здійсненими податковим органом по сумам, які визначені згідно даних ТТН-ліс, як дохід зазначеним особам, враховуючи наступне.

Так, згідно змісту досліджених податковим органом товарно-транспортних накладних, складені такі документи при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) та свідчать про вартість перевезення товару від ДП «Охтирське лісове господарство» до вантажоодержувачів - фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також дані документи свідчить про факт одержання товару від ДП «Охтирське лісове господарство» зазначеними фізичним особам, об`єм придбаного товару та вартість такого отриманого товару фізичними особами. В даних документах взагалі відсутні дані щодо подальшого продажу такого товару ФОП ОСОБА_1 фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чи отримання товару позивачем від зазначених осіб.

Податковим органом не доведено, що такими документами підтверджується, що позивачем було перераховано кошти фізичним особам, відсутні будь-які дані щодо визначення вартості такого товару між позивачем та зазначеними фізичними особами.

Стосовно посилання відповідача на письмові пояснення ФОП ОСОБА_1 суд зазначає, що згідно даних пояснень позивачем не відображено, яку саме суму коштів було нею перераховано фізичним особам, не зазначено в такій відповіді, яким саме фізичним особам було виплачені кошти.

Згідно змісту наданих позивачем ТТН-ліс, зазначені документи відображують факт отримання фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 товару від юридичної особи вантажовідправника ДП «Охтирське лісове господарство», саме між даними особами складені такі документи. Жодної інформації щодо взаємовідносин позивача та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чи ДП «Охтирське лісове господарство» досліджені документи не містять і не підтверджують факт перерахуванням коштів позивачем та отримання таких коштів фізичними особами.

З метою встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для вирішення спору по суті, в судовому засіданні у відповідності до ст. 93 КАС України було допитано як свідка позивача ФОП ОСОБА_6 . Під час судового засідання позивач була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, надано присягу та розписку свідка, яка містяться в матеріалах справи, завірена власним підписом. В судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 повідомила, що жодних угод чи взаємовідносин із ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у неї не було, товар у таких фізичних осіб вона не придбавала, готівковві кошти таким особам не сплачував, ТТН-ліс були надані податковому органу як доказ факту придбання такого товару, але товар нею придбавався у інших фізичних осіб, які є підприємцями за готівку у ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 та які надали їй зазначені ТТН-ліс, а таких осіб, як ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона не знає, не бачила, жодних угод із ними не укладала.

Таким чином під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено, що дані ТТН-ліс, укладені між ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ДП «Охтирське лісове господарство» свідчать про факт виплати ФОП ОСОБА_6 готівкових коштів фізичним особам ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

В зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення в частині донарахування суми податку в розмірі 2012,17 грн. (474,08грн.+948,15 грн.+275,90 грн. +314,04 грн.) податку на доходи фізичних осіб та 167,68 грн. (39,51 грн. + 79,01 грн. +22,99 грн. +26,17грн.) військового збору підлягає скасуванню, позовні вимоги в цій частині визнаються судом правомірними та обґрунтованими.

Стосовно спірних правовідносин щодо встановлення факту перерахування коштів особі згідно виписки банку по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк» у 4 кварталі 2017, яка не є її найманим працівником, а саме перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_3 за господарські потреби (витрати) громадянину ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 21.11.2017 в сумі 31500 грн. та 14.12.2017 в сумі 60000 грн., суд зазначає наступне.

В даному випадку, під час перевірки податковим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до початку проведення перевірки подала 24.09.2019 уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (реєстраційний № ) за 4 квартал 2017 р„ в якому зазначила виплати вищезазначеному громадянину по ознаці 153 «Сума поворотної фінансової допомоги», а також, в поясненні від 26.09.2019 року позивачка зазначила, що «надавалась поворотна фінансова допомога (документи на даний час надати не може)».

Крім того, ФОП ОСОБА_6 03.10.2019 року надано податковому органу письмові пояснення, в яких вона посилається на укладення договору позички (поворотної фінансової допомоги) від 20.11.2017, який був укладений з громадянином ОСОБА_9 та відповідно до якого зазначено наступне. Зокрема, п.2.1 Договору передбачає, що сума позики становить 91500 грн., п.3.3. Позикодавець протягом двадцяти чотирьох годин після переказу суми позики Позичальнику зобов`язаний повідомити останнього про переказ коштів, п.4.1. Строк позики становить два роки (24 календарних місяців) з моменту надходження суми позики на банківський рахунок позичальника».

Представник відповідача в судовому засіданні зазначала, що ні в поясненнях ФОП ОСОБА_1 , ні в позовній заяві, немає жодного підтвердження переказу та отримання коштів сторонами по договору від 20.11.2017, як того вимагає п.3.3 Договору поворотної фінансової допомоги, кошти, в розмірі 91500 грн., були перераховані ОСОБА_9 з призначенням платежу «на господарські потреби (витрати)» та не були повернуті вищезазначеним громадянином, як помилково перераховані. Таким чином, на думку відповідача, вищезазначені кошти не можуть вважатися, як надання поворотної фінансової допомоги, а дані 1 ДФ, які подані уточнюючим податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку не підтверджені даними про рух коштів по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк».

Суд не погоджується із висновками відповідача, оскільки здійснені вони без врахування фактичних обставин. Матеріалами справи підтверджується, що в даному випадку, між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір позики (повторної фінансової допомоги) 20.11.2017, про наявність якого було повідомлено відповідачу про його наявність та зміст якого відображено в акті перевірки. Фактично кошти були перераховані ОСОБА_9 21.11.2017 в сумі 31500 грн. та 14.12.2017 в сумі 60000 грн., що підтверджується виписками банківської установи із призначенням платежу «на господарські потреби» та «господарські потреби за листопад-грудень», що не заперечувалося позивачем. В подальшому позивачем було отримано від ОСОБА_9 готівкові кошти, в розмірі перерахованої суми, про що складено відповідну розписку про повернення таких коштів позивачу.

До початку проведення з 25.09.2019 по 01.10.209 податкової перевірки ФОП ОСОБА_6 24.09.2019 подано уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, в т.ч. і по ОСОБА_9 , і сум утриманого з них податку (реєстраційний № НОМЕР_5 ) за 4 квартал 2017 р., в якому зазначено виплати вищезазначеному громадянину по ознаці 153 «Сума поворотної фінансової допомоги».

В судовому судом була допитана як свідок ФОП ОСОБА_1 , яка з цього питання повідомила, що дійсно, було укладено договір про надання позики із фізичною особою ОСОБА_9 , договір укладався шляхом листування електронним зв`язком. Під час перерахування таких коштів нею було помилково зазначено призначення платежу, як «на господарські потреби (витрати)», у зв`язку із чим в подальшому нею з юристом було складено претензію ОСОБА_9 про повернення таких коштів та повідомлено в телефонному режимі про повернення таких коштів, також електронним зв`язком було направлено претензію про повернення їй таких коштів, як помилково перерахованих. ФОП ОСОБА_6 підтверджено, що вона особисто бачила ОСОБА_9 , який приїхав до неї 19.12.2017 та особисто віддав готівкою суму перерахованих коштів, про що було написано відповідну розписку, яку підписали як ОСОБА_9 так і ФОП ОСОБА_6 . Позивач підтвердила, що готівкові кошти, перераховані ОСОБА_9 , нею були отримані 19.12.2017 в повному обсязі.

За визначенням, наведеним у абзаці другому пункту 164.1 статті 164 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з підпунктом 164.2.17 пункту 16.2 статті 162 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

У відповідності до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

У підпункті 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України одним із видів додаткових благ розуміються суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом (абзац «г»).

За змістом абзацу «а» пункту 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших оподатковуваних доходів джерелом їх походження в Україні, є податковий агент, який в силу вимог підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України при нарахуванні (виплаті, наданні) оподатковуваного доходу на користь платника податку зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Таким чином податковий агент при нарахуванні (виплаті) фізичним особам доходів у вигляді додаткового блага, зокрема при виплаті коштів, які не є заробітною платою, не пов`язані з виконанням обов`язків трудового найму та не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), повинен нарахувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок від суми такого доходу. Перелік же доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, наведений у статті 165 ПК України.

Із врахуванням всіх обставин справи, податковим органом не доведено правомірність висновків щодо порушення по перерахуванню ФОП ОСОБА_6 коштів фізичній особі ОСОБА_9 , які були повернуті ОСОБА_9 , як помилково перерахованих із призначенням платежу, що було зазначено в платіжних дорученнях. Також враховуючи укладений між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відповідного договору позики, донарахування не може бути визнано судом правомірним, оскільки в даному випадку, податковим органом не доведено, що позивач була податковим агентом по відношенню до перерахованих коштів ОСОБА_9 у розумінні норм Податкового кодексу України, зважаючи на досліджені судом документи, які надані до матеріалів справи та оглянуті в судовому засіданні, а також із урахуванням показів ФОП ОСОБА_6 , яка була судом допитана як свідок, відповідно до ст. 93 КАС України, підстави для їх неврахування у суду відсутні.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що позивачем не було надано під час перевірки копії претензії від 15.12.2017 року №01/12/2017 та розписка від 17.12.2017 року, яка була додана позивачем до позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Приписами п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Отже, обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці органами державної податкової служби. Аналогічна правова позиція викладена в ряді постанов Верховного Суду, серед них постанова Верховного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 815/7386/16 (№К/9901/31298/18).

Разом із тим, судом враховується, що договір надання позики ОСОБА_9 податковому органу було надано, про наявність якого також відображено в акті перевірки, про факт наявності такого договору та відображення такої інформації про надання повторної фінансової допомоги відображено у відповідній податкові декларації, поданої до початку перевірки. Таким чином, податковим органом не доведено правомірність взагалі нарахування податку на доходи фізичних осіб по договору щодо надання повторної фінансової допомоги ОСОБА_9 , а тому наявність подальшої претензії та розписки не впливають на помилкові висновки податкового органу, що в ФОП ОСОБА_6 є податковим агентом ОСОБА_9 , і кошти, перераховані і повернуті фізичною особою не додатковим доходом ОСОБА_9 , а не поворотною фінансовою допомогою. При цьому призначення платежу та помилкове відображення підстав перерахування таких коштів, не впливають на фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи відсутній письмовий запит податкового органу із переліком документів, які повинна була надати позивач, є лише опис документів , складений самою ФОП ОСОБА_6 .. В судовому засіданні ФОП ОСОБА_6 зазначила, що їй запропонували надати документи на перевірку, але податковий орган не визначав перелік документів, які необхідно надати позивачу, не запитував додаткові документи та пояснення.

Крім того, судом визнається необґрунтованим посилання податкового органу на те, що контролюючому органу незрозуміло, в чому саме полягала необхідність повернення коштів ОСОБА_9 саме в готівковій формі, а не на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , адже, місце реєстрації проживання ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 , а місце реєстрації позивачки - АДРЕСА_2 . Дані обставини не впливають на спірні правовідносини, доцільність дій осіб визначаються ними самостійно і не повинні суперечити чинному законодавству, порушення якого податковим органом не доведено.

В зв`язку із чим податкові повідомлення-рішення в частині донарахування суми податку в розмірі 16470 грн. податку на доходи фізичних осіб та 1372,5 грн. військового збору по взаємовідносинам із ОСОБА_9 підлягають скасуванню, позовні вимоги в цій частині визнаються судом правомірними та обґрунтованими.

Разом із тим, судом визнається необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування спірних податковий повідомлень-рішень в частині донарахування основного боргу та штрафних санкції по взаємовідносинам ФОП ОСОБА_6 та фізичних осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , враховуючи наступне.

ФОП ОСОБА_1 , згідно виписки банку по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк» у 4 кварталі 2017 здійснювала виплати на користь фізичних осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які не є її найманими працівниками, а документів, що пов`язували б дані виплати із веденням господарської діяльності позивач, як на перевірку, так і до матеріалів справи не надано. В адміністративному позові позивач взагалі не обґрунтовує неправомірність спірних податкових повідомлень-рішень в цій частині. В судовому засіданні представником позивача заявлялося клопотання щодо надання йому можливості уточнити та зменшити позовні вимоги в цій частині, оскільки жодних документів по зазначеним особам у ФОП ОСОБА_6 немає. Судом було надано час позивачу та представнику позивача уточнити та зменшити позовні вимоги в цій частині чи надати докази в обґрунтування позиції по справі, але незважаючи на тривалий час, який було надано судом позивачу та представнику позивача, ні уточнення позовних вимог, ні жодних документів в обґрунтування їх позиції по взаємовідносинам із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду не надано.

Матеріалами справи підтверджується, щоФОП ОСОБА_6 перераховувала кошти на карткові рахунки за господарські потреби (витрати) ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_6 ) картковий рахунок № НОМЕР_7 , 19.12.2017 в сумі 2010 грн. та 20.12.2017 в сумі 80042 грн., а також ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на картковий рахунок № НОМЕР_9 , 27.11.2017 в сумі 300 грн.

Судом враховується та обставина, що, незважаючи на подання позивачем 24.09.2019 року уточнюючого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (реєстраційний №: ) за 4 квартал 2017 р„ в якому зазначила виплати вищезазначеним громадянам по ознаці 153 «Сума поворотної фінансової допомоги», дані обставини не можуть бути визнані судом як доказ надання такої поворотної фінансової допомоги. Жодних документів та обґрунтувань позивачем не надано, в цій частині фактично не обґрунтовується. Таким чином, вищезазначені кошти не можуть вважатися, як надання поворотної фінансової допомоги, а дані 1 ДФ, які подані уточнюючим податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку не підтверджені даними про рух коштів по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування с загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПКУ.

Згідно п.297.3.ст.297 Податкового кодексу України, платник єдиного податку виконує передбачені цим Кодексом функції податкового агента у разі нарахування (виплати, надання) оподатковуваних податком на доходи фізичних осіб доходів на користь фізичної особи, яка перебуває з ним у трудових або цивільно-правових відносинах.

З огляду на вищезазначене, ФОП ОСОБА_6 здійснювала виплати на користь інших громадян, а саме ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на картковий рахунок № НОМЕР_7 , 19.12.2017 в сумі 2010 грн. та 20.12.2017 в сумі 80042 грн., ОСОБА_13 , тобто, відповідно до п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 є податковим агентом, який є відповідальним за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету ПДФО з таких доходів.

В даному випадку, посилання представника позивача, що ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_6 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець, не впливає на факт перерахування коштів такі особі, а позивачем на неодноразову вимогу суду надати до матеріалів справи первинні документи, що підтверджують господарські правовідносини із такою особою ні позивачем, ні представником позивача суду не надано. Під час проведення перевірки, податковому органу не встановлено факту здійснення будь-яких господарських правовідносин позивача із даною особою, в т.ч. і щодо укладеного договору позики.

Таким чином, контролюючим органом, під час проведення перевірки діяльності ФОП ОСОБА_1 , було встановлено порушення позивачем п. 164.1 ст.164, пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168, п.297.3 ст.297 Податкового кодексу України, що в результаті податковим органом правомірно нараховано зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Податковим органом правомірно встановлено заниження податкових зобов`язань з нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб по ОСОБА_12 та ОСОБА_13 призвело до порушення ФОП ОСОБА_6 пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176 Податкового Кодексу України, в результаті невірного визначення суми виплачених доходів на користь громадян, на який нараховується військовий збір.

Відповідно до пп. 1.4 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України: нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1,5 відсотка від об`єкта оподаткування).

Зокрема, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов`язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок.

Відповідно до п. 176.1 СТІ76.1 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: «а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку;г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності ;д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги; е)своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку».

Таким чином, саме у зв`язку з недотриманням ФОП ОСОБА_6 вищезазначених норм Податкового кодексу України, податковим органом правомірно нараховано до сплати в бюджет військового збору з неоподаткованих виплат на користь ОСОБА_12 (82052 грн.) та ОСОБА_13 (300грн.) в загальній сумі 1235,28 грн. (1230,78 грн. +4,5 грн.)

Стосовно визначення штрафних санкцій за виявлені порушення, суд зазначає, що детальний розрахунок було надано представником податкового органу на вимогу суду (а.с.34-34зворотн.стор.т.2).

Судом враховується та обставина, що податковим органом перевірка була здійснена вперше, в тому із урахуванням висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.01.2020 справа №820/11382/15 адміністративне провадження №К/9901/19437/18, суми штрафних санкції за порушення по взаємовідносинам із ОСОБА_12 (25%) та ОСОБА_13 (50%) по податку на доходи фізичних осіб, в загальному розмірі становить 21708,82 грн., а також по донарахованому військовому збору ОСОБА_12 (25%) та ОСОБА_13 (50%), що в загальному розмірі становить 1809,08 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 534,21 грн., сплаченому при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 31.10.2019 № в частині визначення суми основного платежу в розмірі 18482,17 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21708,82 грн., а також від 31.10.2019 № в частині визначення суми основного платежу в розмірі 1540,18 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1809,08грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (м.Суми, вул..Іллінська, 13,і.к. 43995469) на корить фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,і.к. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 534,21 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 15.02.2021

Суддя С.М. Гелета