Справа № 640/25004/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Київ № 640/25004/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював на посаді машиніста аміачних холодильних установок аміачно-холодильного компресорного цеху, має до моменту введення в дію Закону «Про пенсійне забезпечення» (01.01.1992 р.) - статті 100 «Порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону» - пільговий стаж 12,5 років. Крім того, позивач за даною професією працював до 04.05.2000 та має пільговий стаж з 01.09.1981 по 04.05.2000, отже має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Звернувшись до відповідача з заявою про призначення пенсії, позивач отримав відмову, яка мотивована відсутністю пільгової довідки про характер виконуваної роботи та наказів про атестацію робочого місця. Позивач вважає таку відмову протиправною, з огляду на те, що пільговий стаж останнього підтверджено насамперед трудовою книжкою. Крім того, відповідачем не зараховано до пільгового стажу роботи позивача час навчання в технічному училищі та часу проходження військової служби.

Ухвалою суду від 23.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/25004/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

03.03.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності. Позивачем разом із заявою про переведення на пенсію за віком по Списку № 2 додано Довідки №338 від 16.08.2019 та №23 від 04.06.2019. Однак згідно наданих документів з`ясовано, що документи ВАТ "Київхімволокно" передано до архівного відділу Деснянського району м. Києва. Тому, позивачеві роз`яснено, що він має право надати документи на підтвердження пільгового стажу відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 «Про затвердження Порядку підтвердження періоду роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років».

Також відповідачем зазначено, що з огляду на вищевикладене, до пільгового стажу за Списком № 2 можливо зарахувати лише 07 років, 04 місяці 01 день згідно даних персоніфікованого обліку за період з 01.06.2007 по 01.10.2014, що недостатньо для призначення пенсії за віком по Списку № 2.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.08.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою № 6695 про призначення пенсії за віком за Списком № 2.

04.10.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом № 220472/03 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2. У вказаній відповіді зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як працюючий пенсіонер при загальному страховому стажі 35 років 11 місяців 19 днів. Згідно порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ. Згідно наданих позивачем документів з`ясовано, що документи ВАТ "Київхімволокно" передано до архівного відділу Деснянського району м. Києва. Отже, позивач має право надати документи на підтвердження пільгового стажу відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України №18-1 від 10.11.2006 «Про затвердження Порядку підтвердження періоду роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років». Враховуючи наведене, відповідач відмовив в перерахунку пенсії позивача за Списком № 2, оскільки загальний стаж роботи становить 35 років 11 місяців 19 днів, з них 07 років 04 місяці 01 день спеціальний стаж роботи за Списком № 2.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 22 Загальної Декларації прав людини кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримки її гідності, вільного розвитку її особистості, прав в економічній, соціальній і культурній сферах за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва і відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статей 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України від 05.11.1991 N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII) визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону N 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Пунктом "б" статті 13 Закону N 1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для призначення пенсії на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах позивачу, необхідним є настання наступних умов:

- досягнення 55 років;

- стаж роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, що дають право на пільгову пенсію.

Наведені норми кореспондують положенням статті 114 Закону України від 09.07.2003 N 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон N 1058-IV).

Cуд звертає увагу, що відповідач не заперечує достатність у позивача загального стажу та досягнення останнім необхідного віку. Наведене підтверджується й копією паспорта позивача серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу виповнилось 55 років та відповіддю відповідача на адресу позивача від 04.10.2019 № 220472/03, у якій відповідачем зазначено про загальний стаж роботи позивача - 35 років 11 місяців 19 днів.

Статтею 62 Закону N 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N 637 (далі - Порядок N 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 N 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за N 1451/11731 (далі - Порядок N 383), передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно з пунктом 20 Порядку N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно пункту 3 Порядку № 637 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 (далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 42 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесені до переліку.

Відповідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати її внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

З 22.08.1956 по 31.12.1991 включно діяли списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

З 01.01.1992 по 10.03.1994 включно застосовувались списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10.

Так, у розділі ХХХІІ Списку № 2 (постанова № 1173) зазначено: машиністи (мотористи, компресорщики), що обслуговують аміачно-холодильні установки в промисловості та на транспорті.

Згідно розділу ХХХІІІ Списку № 2 (постанова № 10) зазначено: машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки - 34.

Відповідно до розділу ХХХІІІ Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено професії, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зазначено: "машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки" - 341.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 останній:

з 01.09.1981 по 24.07.1982 навчався в Технічному училищі № 2 м. Києва (також підтверджується й копією диплому НОМЕР_3 від 26.07.1982, присвоєно кваліфікацію машиніста холодильного устаткування четвертого розряду);

з 26.07.1982 по 11.11.1982 - працював машиністом аміачно-холодильних установок четвертого розряду аміачно-холодильного компресорного цеху Київського виробничого об`єднання "Хімволокно";

з 13.11.1982 по 20.11.1984 - служба в Радянській Армії (також підтверджується копією військового квитка НОМЕР_4 ):

з 02.01.1985 по 04.05.2000 - працював машиністом холодильних установок аміачно-холодильного компресорного цеху Київського виробничого об`єднання "Хімволокно" (01.07.1986 присвоєно п`ятий розряд машиніста аміачно-холодильних установок; Київське виробниче об`єднання "Хімволокно" перейменоване на Київське державне виробниче об`єднання "Хімволокно", яке, у свою чергу, перейменовано на відкрите акціонерне товариство "Київхімволокно"; з 01.04.1996 - машиністом аміачно-холодильних установок п`ятого розряду аміачно-холодильного компресорного цеху ремонтного заводу "Техноцентр; з 01.10.1999 - машиністом компресорних установок п`ятого розряду аміачно-холодильного компресорного цеху ремонтного заводу "Техноцентр;

з 05.05.2000 по 03.11.2004 - працював слюсарем по ремонту аміачних і повітряних компресорів п`ятого та шостого розрядів компресорного цеху ВАТ "Галактон";

з 01.06.2007 по 01.10.2014 - працював машиністом холодильно-аміачних установок шостого розряду, машиністом холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки шостого розряду ВАТ "Галактон";

з 20.04.2015 по 16.11.2015 - працював машиністом насосних установок п`ятого розряду холодильної станції ПАТ "Київський маргариновий завод";

з 17.11.2015 - працює в ТОВ "ХАДАРА" машиністом АХУ в компресорній дільниці.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, листом від 16.08.2019 № 19-102 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила позивача, що документи з кадрових питань (особового складу) працівників ВАТ "Київхімволокно", ліквідованого як банкрут, на зберігання до архівного відділу Деснянської райдержадміністрації в повному обсязі не надійшли.

Згідно листа Державного архіву м. Києва на адресу позивача від 29.08.2019 № 068-068/Ш-942-1378, у вказаному архіві наявна лише довідка про перейменування організації, складена на підставі тих документів, які надійшли на зберігання до Державного архіву м. Києва.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивачем ужито всі можливі заходи для підтвердження наявного у нього пільгового стажу.

При цьому, такий стаж, навіть за виключенням з 01.09.1981 по 24.07.1982 навчання в Технічному училищі № 2 м. Києва та з 13.11.1982 по 20.11.1984 проходження служби в Радянській Армії, у період з 26.07.1982 по 11.11.1982 та у період 02.01.1985 по 04.05.2000 підтверджено відповідними записами в трудовій книжці та частина такого пільгового стажу підтверджується в той час, коли атестація робочих місць не проводилась (до 21.08.1992).

Крім того, аналіз наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

19.02.2020 Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 520/15025/16, в якій проаналізовано наслідки відсутності атестації робочих місць в контексті пенсійних прав громадян.

Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.09.2013, 25.11.2014, 17.03.2015 у справах № 21-183а13, № 21-519а14, № 21-585а14 та зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, відповідачем у відзиві визнається можливість зарахування позивачу пільгового стажу для призначення пенсії за віком по Списку № 2 за період з 01.06.2007 по 01.10.2014 у кількості 07 років 04 місяці 01 день.

Таким чином, пільговий стаж позивача з 26.07.1982 по 11.11.1982 та у період з 02.01.1985 до 21.08.1992 підтверджується записами у трудовій книжці у той час, коли атестація робочих місць не проводилась та становить за цей період більше семи років.

Враховуючи, що відповідачем визнається можливість зарахування позивачу пільгового стажу для призначення пенсії за віком по Списку № 2 за період з 01.06.2007 по 01.10.2014 у кількості 07 років 04 місяці 01 день, підтверджений трудовою книжкою позивача період роботи останнього з 26.07.1982 по 11.11.1982 та з 02.01.1985 до 21.08.1992, що становить більше 7 років, свідчить про наявний у ОСОБА_1 визначений пунктом "б" статті 13 Закону N 1788-XII стаж роботи більше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За змістом статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.10.2019 № 220472/03 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У частині позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з ІНФОРМАЦІЯ_2, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 55 років.

Крім того, відповідачем визнається наявність у ОСОБА_1 загального страхового стажу - 35 років 11 місяців 19 днів та можливість зарахування позивачу пільгового стажу для призначення пенсії за віком по Списку № 2 за період з 01.06.2007 по 01.10.2014 у кількості 07 років 04 місяці 01 день.

Оскільки судом встановлено наявність пільгового стажу ОСОБА_1 у період з 26.07.1982 по 11.11.1982 та у період з 02.01.1985 до 21.08.1992, тобто, у той час, коли атестація робочих місць не проводилась та такий період становить більше семи років, та враховуючи, що відповідачем визнається пільговий стаж позивача для призначення пенсії за віком по Списку № 2 за період з 01.06.2007 по 01.10.2014 у кількості 07 років 04 місяці 01 день, що в цілому перевищує 12 років і 6 місяців, суд дійшов висновку, що позивач відповідає умовам, визначеним пунктом "б" статті 13 Закону N 1788-XII.

Враховуючи наведене, суд, з урахуванням абзацу першого частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній частині та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) від 04.10.2019 № 220472/03 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.08.2019 № 6695 з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) 768,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко