Справа № 420/5846/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5846/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: Мунтян Є.О. (в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом приватного підприємства «Чорномор» (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, буд. 24, кв. 74; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ), Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.09.2017р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «Чорномор» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.09.2017р.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 р. позов залишено без руху; позивачу надано десятиденний строк для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин його пропуску.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 р. позов приватного підприємства «Чорномор» повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020р. задоволено апеляційну скаргу приватного підприємства «Чорномор»; скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 р.; справу за позовом Приватного підприємства «Чорномор» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2020р. прийнято до розгляду позовну заяву; відкрито провадження по справі; призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження; позивачу надано до суду належним чином засвідчені копії скарг на оскаржуване податкове повідомлення-рішення з доказами направлення на адресу ГУ ДФС в Одеській області та ДФС України; зобов`язано відповідача надати до суду інформацію щодо розгляду скарги ПП Чорномор від 12.10.2017р. та у разі прийняття відповідного рішення по зазначеній скарзі докази направлення/вручення рішення позивачу; призначено підготовче засідання по справі на 26.02.2020 р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 26.02.2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 26.03.2020р.

Ухвалою суду від 26.03.2020р. за клопотанням відповідача зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 19.08.2020р., яка занесена до протоколу засідання, поновлено провадження у справі; залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління ДПС в Одеській області; підготовче засідання відкладено для виклику залученого відповідача на 18.09.2020 р.

Ухвалою суду від 18.09.2020 р., яка занесена до протоколу засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 06.10.2020 р.

Ухвалою суду від 06.10.2020 р. за клопотанням відповідача зупинено провадження по справі до 09.11.2020 р.

Ухвалою суду від 09.11.2020 р. поновлено провадження у справі; підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.12.2020 р.

Ухвалою суду від 03.12.2020 р. відкладено розгляд справи на 12.01.2021 р. 11 год. 30 хв.; зупинено провадження по справі до 12.01.2021 р.

Ухвалою суду від 12.01.2021 р. продовжено строк, на який зупинено провадження в адміністративній справі до 01.02.2021 р.; призначено судове засідання на 01.02.2021 р.

Ухвалою суду від 01.02.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 04.02.2021р. 12 год. 00 хв.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив щодо безпідставності висновків податкового органу про порушення ПП «Чорномор» п. 2.6 гл. 2 Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15.12. 2004р., оскільки готівкові кошти у розмірі 17700,00 грн. були здані до банківської установи 27.07.2017р., позивачем сплачено податки та не спричинено збитків державі. На день проведення перевірки у касі ПП «Чорномор» були відсутні неоприбутковані кошти. Крім того зазначено, що Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затверджене постановою Національного банку України № 637 від 15.12.2004р., не містить термінів «неповне оприбуткування», «несвоєчасне оприбуткування», які вжито Головним управлінням ДФС в Одеській області у відповіді за результатами розгляду скарги позивача на акт перевірки.

Від Головного управління ДФС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9240/20 від 28.02.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області за результатами проведення фактичної переврки ПП «Чорномор» встановлено порушення: п.1 п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями; п. 2.6 гл. 2 Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15.12. 2004р., що є підставою для застосування до ПП «Чорномор», визначених абз. 3 ст. 1 Указу № 436/95 від 12.06.1995р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

03.02.2021 р. (вх. № ЕП/2987/21) від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що податковим органом під час проведення фактичної перевірки ПП «Чорномор» не встановлено оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) у книзі обліку розрахункових операцій, відповідно до фіскального чеку РРО №38 від 26.07.2017р., у день одержання готівкових коштів сума неоприбуткованої готівки склала 17700 грн., що свідчить про порушення позивачем Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15.12. 2004р. В обгрунтування зазначених обставин позивач послався на Х-звіт денний у вигляді чеку на суму 17700 грн., виданий касовим апаратом 26.07.2017р. та витяг з книги розрахункових операцій № 8РІ1, у яких зазначена операція датується 27.07.2017р. (з прив`язкою до апарату РРО MINI-500,02ME) (а.с. 151-153).

До судового засідання позивач явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та завчасно.

01.02.2021р. (вх. № ЕП/2659/21) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі ст. 20, п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України, наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення фактичної перевірки» №3450 від 09.07.2017р, направлень на проведення перевірки 19.08.2017р. проведено фактичну перевірку господарської одиниці база відпочинку ПП «Чорномор», розташованої за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровськ, смт. Затока, вул. Лазурна, 92.

За результатами перевірки складено акт № 637/15/05/РРО/22506326 від 19.08.2017р., відповідно до висновків якого встановлено порушення: п.1 п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями; п. 2.6 гл. 2 Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15.12. 2004р.

Позивачем зазначено про направлення скарг на акт перевірки до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України (а.с. 62-76).

08.08.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області повідомлено на адвокатський запит представника позивача, що у 2017р. до Головного управління ДФС в Одеській області не надходили звернення скарги ПП «Чорномор» та відповідно рішення по них не приймались (а.с. 156).

На підставі зазначеного акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 07.09.2017р., яким за порушення п. 2.6 гл. 2 Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15.12. 2004р., на підставі п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, абз.3 ст. 1 Указу № 436/95 від 12.06.1995р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» до ПП «Чорномор» застосовано штрафні санкції у розмірі 88500 грн. (а.с. 135).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, такої підстави: неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

За приписами пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно із приписами статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно п.1.2 глави 1 Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України № 637 від 15.12.2004р. (далі Положення № 637), оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 глави ІІ Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно п. 7.15 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися саме у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України № 436/95 від 12.06.1995р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення № 637 оприбуткуванням є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх піставі готівки у касовій книзі. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних чеках РРО (даник РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Згідно із приписами п. 3 розділу 1 Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013р. № 417 (далі - Порядок №417), фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований РРО, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті.

Пунктом 4 розділу 3 Порядку №417 передбачено, що суб`єкти господарювання, які використовують РРО для здійснення розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані, зокрема, у кінці робочого дня (зміни) друкувати на РРО (за винятком автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах ОРО, а також друкувати Х-звіти, Z-звіти та інші документи, що передбачені документацією на РРО, відповідно до законодавства.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення № 637 оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі.

У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 1 квітня 2014 року (справа № 21-54а14), від 4 листопада 2015 року (справа № 21-3680а15).

Так, п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин), чітко визначено, що оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Згідно матеріалів справи під час перевірки контролюючим органом перевірки не встановлено оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) у книзі обліку розрахункових операцій, відповідно до фіскального чеку РРО №38 від 26.07.2017р. у день одержання готівкових коштів сума неоприбуткованої готівки склала 17700 грн. (а.с. 221-223), що є порушенням п. 2.6 глави ІІ Положення № 637.

Зазначені обставини підтверджуються Х-звітом денним у вигляді чеку на суму 17700 грн., виданим касовим апаратом 26.07.2017р. та витягом з книги розрахункових операцій № 8РІ1, у яких зазначена операція датується 27.07.2017р. (з привязкою до апарату РРО MINI-500,02ME) (а.с. 151-153).

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення діяв правомірно, висновок відповідача щодо порущення ПП «Чорномор» п.1 п.2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями; п. 2.6 гл. 2 Положення про введення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Національного банку України № 637 від 15.12. 2004р., знайшов підтвердження під час судового розгляду, а отже у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.09.2017р. необхідно відмовити повністю.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Чорномор» (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, буд. 24, кв. 74; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ), Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.09.2017р., - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.02.2021р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.