Справа № 160/4667/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року Справа № 160/4667/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняГанжі О.С.
представника позивачаГусарова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ЛОГІСТІК-БЕТ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
28.05.2019 року Приватне підприємство «ЛОГІСТІК-БЕТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року зупинено провадження у адміністративній справі №160/4667/19 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 160/2201/19.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року поновлено провадження в даній справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровську міську раду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року здійснено заміну відповідача у справі його правонаступником Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №160/4667/19 на 30 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року заява про уточнення підстав позову у справі №160/4667/19 прийнята судом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, складеним без урахування фактичних обставин справи та таким, що підлягає скасуванню. Донарахування суми грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб відбулися внаслідок отримання податковим органом від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області витягів від 12.06.2018 року №13/040618/03-07 від 12.06.2018 року та №12/230718/03-07 від 23.07.2018 року. Проте, листом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.11.2020 року №18-4-0.107730/2-20 «Про розгляд скарги» витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.06.2018 року №13/040618/03-07 від 12.06.2018 року та №12/230718/03-07 від 23.07.2018 року визнані недійсними. Враховуючи наведене, у відповідача відсутні правові підстави щодо донарахування орендної плати за землю позивачу. Також позивач зазначив, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі №160/2201/19 визнано протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача відповідно до наказу №5939-п від 17.10.2018 року, за результатом якої складено акт.
В відзові на позов відповідач зазначив, що пунктом 79.3 статті 79 ПКУ не визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, що передбачене підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПКУ. Відповідач наголошує, що під час проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання було використано інформацію від Держгеокадастру та Дніпровської міської ради. Просить суд відмовити у задоволенні позову.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада в поясненнях на позов зазначила, що підставою для донарахування сум орендної плати за земельні ділянки за 2017-2018 роки став різний коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно на підставі чинних витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2021 року. У судовому засіданні, відкритому 20.01.2021 року, відкладено розгляд справи на 03.02.2021 року, у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання.
У судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки представник третьої особи суд не повідомив. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у справі залишено судом без задоволення.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, що наведені у позові.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Визначення сум орендної плати за землю для відображення та сплати по деклараціям з орендної плати за землю за 2017-2018 роки позивач здійснював на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.01.2016 року №03-07/270116/143.
17.02.2017року позивачем була подана податкова декларація з плати за землю за 2017 рік.
Розрахунок річної суми орендної плати здійснювався з урахуванням витягу від 28.01.2016 року №03-07/270116/143:
Р = нормативно-грошова оцінка (15 147 392,74 грн.) х коефіцієнт індексації за 2016 рік (1,06) х ставка орендної плати (3%)
Р = 15 147 392,74 грн. х 1,06 х 3% = 481 687,09 грн.
Відтак, річний розмір орендної плати за 2017 рік склав за даними платника 481687,09 грн.
Податкова декларація ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ» з плати за землю за 2017 рік була прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2.
19.02.2018 року ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ» була подана податкова декларація з плати за землю 2018 рік.
Розрахунок річної суми орендної плати здійснювався з урахуванням витягу від 28.01.2016 року №03-07/270116/143:
Р = нормативно-грошова оцінка (15 147 392,74 грн.) х коефіцієнт індексації за 2016 рік х коефіцієнт індексації за 2017 рік (1) х ставка орендної плати (3%)
Р = 15 147 392,74 грн. х 1,06 х 1 х 3% = 481 687,09 грн.
Відтак, річний розмір орендної плати за 2018 рік склав 481 687,09 грн.
Податкова декларація ПП «ЛОГІСТІК-БЕТ» з плати за землю за 2018 рік була прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2.
Під час проведення перевірки були використані наступні витяги ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області:
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені ПКУ.
Згідно ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, а об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПКУ плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Підпунктом 14.1.73 п. 14.3 ст. 14 ПКУ визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Згідно зі ст. 269 ПКУ платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Відповідно до п.п. 14.1.136 п.14.1 ст. 14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Положеннями п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру; центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (пункт 289.1 статті 289 Податкового кодексу України).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, зокрема, у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.
Згідно абзацу 1 пункту 284.1 ст. 284 ПКУ Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Також, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року у справі №160/2201/19 визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невивізної перевірки ПП «Логістік Бет» відповідно до наказу №5939-п від 17.10.2018 року, за результатом якої складено акт.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
Отже, з урахуванням того, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, суд вважає, що встановлені судом у справі №160/2201/19 обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 22.09.2020 року у справі № 520/8836/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15 лютого 2021 року.

Суддя О.В. Серьогіна