Справа № 140/12150/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/12150/20 пров. № А/857/102/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства Нафто торгова фірма Укр-Петроль на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі, головуючий суддя Ксендзюк А.Я., постановлена у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства Нафто торгова фірма Укр-Петроль до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року позивач ПП Нафто торгова фірма Укр-Петроль звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Тернопільській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2019 року № на суму 250 000 грн 00 коп.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року провадження у справі за позовом Приватного підприємства Нафто торгова фірма Укр-Петроль до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, закрито.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ПП Нафто торгова фірма Укр-Петроль подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що підставами звернення до суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення є відмінними від тих, що були переглядом у справі №140/2370/19, відтак відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для розгляду даного позову за наявності рішення суду, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих же підстав.

Відтак, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави і предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі №140/2370/19 за позовом приватного підприємства Нафто торгова фірма Укр-Петроль до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Підставою звернення із вказаним вище позовом позивач обґрунтовував тим, що ДФС України не надано повноважень ГУ ДФС у Тернопільській області на проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо наявності ліцензій на торгівлю пальним, а також повноважень щодо накладення штрафів за відсутність таких ліцензій, а тому ГУ ДФС у Тернопільській області при проведенні фактичної перевірки та винесенні спірного податкового повідомлення-рішення діяло без наданих повноважень

Підставою звернення до суду із розглядуваним позовом стало те, що відбулись зміни в чинному законодавстві, зокрема, з 18.12.2019 року внесено зміни до абз. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та визначено, що дія цього закону не поширується на ліцензування таких видів діяльності як торгівля пальним, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відтак, колегія суддів зазначає, що в даному спорі ті ж самі сторони, той самий предмет, однак інші підстави звернення із даним позовом, які були заявлені у справі №140/2370/19 у якій прийнято постанову Восьмим апеляційним адміністративним судом 27 січня 2020 року, та яка набрала законної сили.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є передчасною та прийнята з порушення вимог КАС України, оскільки підстави для закриття провадження у цій справі відсутні.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд попередньої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Нафто торгова фірма Укр-Петроль задовольнити, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі №140/12150/20 скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Р. Й. Коваль

Повний текст постанови складено 15.02.2021 року.