Справа № 460/335/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/335/20 пров. № А/857/12000/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року (прийняте у м. Рівне суддею Дудар О.М.; складене у повному обсязі 10 серпня 2020 року) в адміністративній справі № 460/335/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимог,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із цим позовом та просив визнати протиправними і скасувати вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про сплату боргу (недоїмки) від 13 травня 2019 року № Ф-18472-17 У та від 12 серпня 2019 року № Ф-18472-17 У.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач протиправно визначив йому заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надіслав спірні вимоги, при тому, що відповідачем порушено строк обчислення боргу - у разі існування недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску відповідач зобов`язаний визначати борг та надсилати вимогу у кінці календарного місяця (кварталу); проте, контролюючий орган вимоги про сплату боргу (недоїмки) йому не надсилав тривалий час, а заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску зростала. Вказане свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимог про сплату боргу (недоїмки). Крім того, вимоги сформовані раніше, ніж вказана дата заборгованості зі сплати внеску.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, незалежно від свого фінансового стану. Проте, надалі вказує на відсутність підстав нарахування боргу в сумі 23 758,08 грн, що прямо суперечить законодавству та зазначеному вище. Крім того, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги інтегровані картки платника, у яких було відображено (обліковувався) борг позивача із єдиного внеску та не врахований той факт, що позивач не сплачував такий внесок і не надав підтверджень про таку сплату.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 28.02.2001 по 09.01.2020, перебував на обліку у контролюючому органі як платник податків з 12.03.2001, та як платник єдиного внеску з 07.04.2003, основний вид діяльності за КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Вказане підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10 - 14).

09.01.2020 ОСОБА_1 було отримано копії вимог ГУ ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 13.05.2019 № Ф-18472-17 У на суму 21 030,90 грн та від 12.08.2019 № Ф-18472-17 У на суму 2754,18 грн (а.с. 6 - 8).

Вважаючи зазначені вимоги контролюючого органу протиправними, ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вперше була сформована відповідачем 13.05.2019, після збігу строку в понад рік з моменту виникнення недоїмки, що призвело до виникнення у позивача «індивідуального і надмірного тягаря» у виді недоїмки з єдиного внеску та, як наслідок, до втручання держави у право позивача на мирне володіння майном. З урахуванням викладеного, дії відповідача при винесенні спірних вимог про сплату боргу (недоїмки) не відповідали критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності, розумності та своєчасності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, вчинені без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У ході судового розгляду справи відповідач не довів правомірності спірних вимог, при тому, що саме до його компетенції віднесено перевірку сплати єдиного внеску у розмірі не менше мінімального, тоді як суд перевіряє обґрунтованість рішення податкового органу, зокрема, й у частині розрахунків, однак не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Відтак, рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пунктів 2, 3-1, 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи;

недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є, зокрема:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (абз.1 п.1);

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За вимогами пунктів 1, 2, 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний:

своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами пунктів 1 - 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, яка визначає базу нарахування єдиного внеску, єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частинами восьмою, дванадцятою статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, зокрема, фізичні особи-підприємці, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з чинним законодавством з січня 2017 року у позивача виник обов`язок сплачувати єдиний внесок в мінімальному розмірі незалежно від подання звітності та провадження підприємницької діяльності; при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць; такий внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами частин першої - четвертої статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449; зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 598/26953, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

За змістом цих норм вимога формується як за результатами документальних перевірок, так і облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, зокрема інтегрованої картки платника (ІКП) відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 422 від 07.04.2016.

Так, згідно з ІКП станом на 31.12.2018 у позивача, як у фізичної особи-підприємця, сформувався борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 15 819,54 грн, на 30.04.2020 21 030,90 грн, на 31.07.2019 23 785,08 грн (а.с. 34 - 37).

Судом було встановлено, що позивач від відповідача отримав дві вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-18472-17 У від 13.05.2019 на суму 21 030,90 грн та № Ф-18472-17 У від 12.08.2019 на суму 2754,18 грн, на підтвердження чого відповідачем долучено корінець вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 № Ф-18472-17 на загальну суму 23 785,08 грн (2754,18 грн + 21 030,90 грн) (а.с. 6 7, 57).

Колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними покликання суду першої інстанції на те, що існування двох вимог про сплату боргу (недоїмки) від однієї й тієї ж дати, за одним і тим самим номером, проте з різними сумами боргу з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування вказує на непослідовність дій відповідача, порушення ним процедури прийняття рішення, оскільки відповідно до зазначених вище приписів Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу; з огляду на зазначене є безпідставними покликання на те, що спірними вимогами контролюючий орган зобов`язує сплатити позивача борг за період, який не завершився, станом на дату, яка не настала.

Також колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними покликання позивача та суду на бездіяльність контролюючого органу, що призвело до виникнення у позивача «індивідуального і надмірного тягаря» у виді недоїмки з єдиного внеску та, як наслідок, до втручання держави у право позивача на мирне володіння майном, позаяк позивач, будучи зобов`язаним з січня 2017 року самостійно декларувати і сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у мінімальному розмірі, вказаних вимог не дотримав, що мало результатом виникнення заборгованості, яка були визначена спірними вимогами.

Відтак, контролюючий орган у спірних правовідносинах діяв згідно з вимогами чинного законодавства, оскаржувані вимоги сформовані ним правомірно, а тому підстави для визнання протиправними та скасування цих вимог відсутні.

Інші доводи позивача та суду першої інстанції на висновки колегії суддів апеляційної інстанції з цього питання не впливають.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року в адміністративній справі № 460/335/20 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 12 лютого 2021 року.