Справа № 592/7172/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р.Справа № 592/7172/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бичков І.Г., м. Суми, повний текст складено 10.08.20 року по справі № 592/7172/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві

третя особа: Інспектор взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновський Євгеній Володимирович

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві (далі та текстом також відповідач, Управління), третя особа: інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновський Євгеній Володимирович, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві у поверненні без виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми №592/7172/19 від 12.07.2019, що зафіксована у листі № 14.1.8.10/2883 від 17.03.2020;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві прийняти до примусового виконання виконавчий лист Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/7172/19 від 12.07.2019 з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2019 у справі № 592/7172/19.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві у поверненні без виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/7172/19 від 12.07.2019, що зафіксована у листі № 14.1.8.10/2883 від 17.03.2020; зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві прийняти до примусового виконання виконавчий лист Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/7172/19 від 12.07.2019 з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2019 у справі № 592/7172/19.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на правомірність дій Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, зазначає, що виконавчий лист, виданий 12.07.2019 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/7172/19 про стягнення з Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн, не підлягає виконанню Головним управлінням Казначейства, в зв`язку з тим, що Департамент патрульної поліції не має відкритих рахунків в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві. Вказує, що відповідно до п. 24 Порядку № 845, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, тобто, в даному випадку стягувачу за виконавчим документом та позивачу у справі - ОСОБА_1 - необхідно звернутися до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (01196 м. Київ, пл. Л. Українки, буд. 1). За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновський Євгеній Володимирович правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористався.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.06.2019 у справі № 592/7172/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Євгенія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково. Скасовано рішення суб`єкта владних повноважень - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 792841 від 16.03.2019, винесену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Мадзіновським Євгенієм Володимировичем і закрито справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто з Управління патрульної поліції в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

За даними з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.06.2019 у справі № 592/7172/19 набрало законної сили 02.07.2019 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/82747854, http://reyestr.court.gov.ua/Review/82747112) (а. с. 33-35).

12.07.2019 у справі № 592/7172/19 видано виконавчий лист та 16.10.2019 направлено позивачем для примусового виконання до ГУ ДКС України у Сумській області.

Листом № 13-22-11/6066 від 25.10.2019 ГУ ДКС України у Сумській області вказаний виконавчий лист повернуто позивачу без виконання у зв`язку із невідповідністю його вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку із відсутністю повного найменування боржника, його місцезнаходження та ідентифікаційного коду в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також у зв`язку із зазначенням невірного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2019 у справі № 592/7172/19 заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цюпки О. В. про виправлення помилки у виконавчому листі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Євгенія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Внесено виправлення до виконавчого листа, виданого 12.07.2019 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/7172/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Євгенія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та зазначено у ньому відомості про повне найменування боржника: Департамент патрульної поліції; його місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 та ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646, а також строк пред`явлення його до виконання згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», три роки, тобто до 02.07.2022. За даними з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала набрала законної сили 17.12.2019 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/86017831) (а. с. 48).

10.03.2020 позивач направив виконавчий лист разом із вказаною ухвалою для примусового виконання до ГУ ДКС України у м. Києві, однак, відповідач листом № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020 повернув виконавчий лист позивачу без виконання, зазначивши про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: найменування боржника - Державний бюджет України не відповідає найменуванню боржника у резолютивній частині рішення - Департамент патрульної поліції (із урахуванням ухвали від 28.11.2019). Вказаний лист отримано позивачем 12.05.2020.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо повернення виконавчого документу позивачу листом № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване рішення в межах вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно з положеннями частини 1 статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також гласності та відкритості виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини також урегульовані Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45) (далі за текстом - Порядок № 845).

Так, відповідно до пункту 1 Порядку № 845, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно із підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 845 під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема:

1) повідомляти органу, який видав виконавчий документ, про наявність обставин, що ускладнюють чи унеможливлюють його виконання, у спосіб і порядку, які визначені таким документом, крім випадків виконання рішень про стягнення коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;

2) звертатися у передбачених законом випадках до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання;

6) відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком;

7) вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Згідно із пунктом 9 Порядку № 845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:

1) виконавчий документ:

не підлягає виконанню органом Казначейства;

подано особою, що не має відповідних повноважень;

пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку;

не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження»;

2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;

6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;

10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;

11) наявні інші передбачені законом випадки.

Судовим розглядом установлено, що виконавчий лист у справі № 592/7172/19, який подано для виконання позивачем до відповідача з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2019 у справі № 592/7172/19, відтворює резолютивну частину судового рішення, ухваленого Ковпаківським районним судом м. Суми 21 червня 2019 року у справі № 592/7172/19, в якому передбачено заходи примусового виконання та яке набрало законної сили, а отже, відповідно до норм статті 370 КАС України, підлягає обов`язковому виконанню.

При поверненні виконавчого листа без виконання відповідач у листі № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020 посилається на єдину підставу для повернення - підпункт 1 пункту 9 Порядку № 845, тобто на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», а саме: найменування боржника - Державний бюджет України не відповідає найменуванню боржника у резолютивній частині рішення - Департамент патрульної поліції (із урахуванням ухвали від 28.11.2019).

Проте, повертаючи виконавчий документ позивачу (до якого було додано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2019 у справі № 592/7172/19), у листі № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020 відповідач безпідставно послався на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», оскільки ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2019 у справі № 592/7172/19 внесено виправлення до виконавчого листа, виданого 12.07.2019 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/7172/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Медзіновського Євгенія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та зазначено у ньому відомості про повне найменування боржника: Департамент патрульної поліції; його місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048 та ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646, а також строк пред`явлення його до виконання згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», три роки, тобто до 02.07.2022.

За таких обставин, повернення позивачеві без виконання виконавчого листа здійснено відповідачем у порушення норм чинного законодавства щодо дотримання ефективного порядку і способу виконання судових рішень, які набрали законної сили, та безпідставно повернуто позивачеві виконавчий документ на підставі підпункту 1 пункту 9 Порядку № 845, що призвело до порушення прав позивача.

З урахуванням аналізу наведених вище норм чинного законодавства та встановлених судовим розглядом обставин у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем рішення про повернення позивачеві виконавчих документів, оформленого листом № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020.

Отже, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що приймаючи рішення щодо повернення виконавчого документу позивачу листом № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020, відповідач діяв необґрунтовано та протиправно.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява № 18357/91, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Водночас, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Тому, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та безпідставне повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання фактично призводять до порушення права стягувача на виконання судового рішення, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в частині задоволення позовних вимог неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень відповідача та в ході апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів не враховує посилання Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, на те, що виконавчий лист, виданий 12.07.2019 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/7172/19 про стягнення з Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3. м. Київ, 03048, на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн не підлягає виконанню Головним управлінням Казначейства, в зв`язку з тим, що Департамент патрульної поліції не має відкритих рахунків в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, оскільки така обставина не зазначалася відповідачем як підстава повернення виконавчого листа без виконання у листі № 14.1-8.10/2883 від 17.03.2020, що оскаржується позивачем у цій справі.

Водночас, колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції відповідно до приписів статті 308 КАС України переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.08.2020 року по справі № 592/7172/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 15.02.2021 року