Справа № 320/4185/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Київ № 320/4185/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладене у листі від 16.01.2020 № 5989, щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю з дитинства, з 24.10.2019 з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач вказала, що є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка визнана інвалідом з дитинства, відтак має право на призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, як така яка має трудовий стаж більше 15 років на підставі статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування». Вказала, що враховуючи викладені обставини, у жовтні 2019 року звернулася до відповідача із заявою при призначення пенсії на підставі статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування». Проте, відповідач відмовив їй у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що не надані документи на підтвердження факту виникнення інвалідності у дитини до досягнення нею 6-річного віку.

Вказану відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує її право на соціальних захист, зокрема на отримання пенсійних виплат.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав подав до суду відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що ОСОБА_1 надала висновок ЛКК, в якому зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. інвалідність вперше була встановлена 05.02.1999 року у віці 8 років, у зв`язку з цим підстав для оформлення інвалідності до шестирічного віку, згідно медичних документів не було. Відповідач зауважив, що відповідно до п. 217 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, при призначенні пенсій матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.

Враховуючи ненадання позивачем документів, що підтверджують встановлення дитині заявника інвалідності дитинства до шестирічного віку, підстав для призначення ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку відповідно до п.3 ч.1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю дитинства немає.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов подав до суду відповідь на відзив у якій зазначила, що діючим законодавством не встановлено право на призначення дострокової пенсії тільки матеріям, дітям яких інвалідність встановлена до досягнення ними шестирічного віку, відтак вважає що відповідач необґрунтовано відмовив їй у призначенні пенсії.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Білоцерківським МВМ №2 ГУ МВС України в Київській області 09.02.20007 року.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.1990 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 виданого відділом РАЦС Білоцерківського міськвиконкому. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища ОСОБА_1 .

Згідно відомостей свідоцтва про народження від 14.08.1990 серія НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Витягу з історії хвороби № 436/14 від 09.02.1998 року ОСОБА_3 отримала травму ока та встановлено діагноз: контузія 3 ступеня, ерозія рогівки, гифема, постравматична вторинна дистрофія сітківки ОД.

Медичним висновком дитини - інваліда дитинства у віці до 16 років Білоцерківської дитячої лікарні від 05.02.1999 №14, встановлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 захворювання «Атрофія сітківки правого ока. Сліпота правого ока». Наявне захворювання (паталогічний стан) відповідає розділу ІІІ пункту 6 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України наказ 175 від 05.12.1991.

04.08.2006 медичним висновком дитини інваліді віком до 18 років Білоцерківської міської дитячої лікарні № 132 від 04.08.2006 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджено діагноз: Н 35.3 Дистрофія сітківки правого ока. Амбліопія високого ступеня ОД. Наявне захворювання (патологічний стан) ОСОБА_3 відповідає розділу XІ пункту 2 підпункту 2.14 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики в Україні, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 та згідно наказу МОЗ України від 01.02.2005 № 4.03-12/14.

Відповідно до виписки із акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.07.2010 серії КИО1 №315467 ОСОБА_3 з 15.07.2008 встановлена друга група інвалідності до 01.08.2010 та зазначено причину інвалідності - інвалідність з дитинства по зору.

Згідно виписки із акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 06.07.2010 серії КИО-1 №354636 було здійснено повторний огляд ОСОБА_3 та встановлено другу групу інвалідності з 01.08.2010 по 01.08.2012, причина інвалідності - інвалідність з дитинства по зору.

Як вбачається з виписки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 03.07.2012 серії КИО1 №0409128 ОСОБА_3 з 01.08.2012 встановлена друга група інвалідності до 01.08.2014 та зазначено причину інвалідності - інвалідність з дитинства по зору.

Відповідно до виписки із акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 08.07.2014 серії КИО1 №0407054 ОСОБА_3 з 01.08.2014 встановлена друга група інвалідності до 01.08.2016 та зазначено причину інвалідності - інвалідність з дитинства по зору.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0763114 встановлено, ОСОБА_3 з 01.08.2016 по 01.08.2017 другу групу інвалідності, причина інвалідності - інвалідність з дитинства по зору.

Випискою із акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 03.07.2017 серії АВ № 0764318 було здійснено повторний огляд ОСОБА_3 та встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2017 довічно, причина інвалідності - інвалідність з дитинства по зору.

Як вбачається з висновку лікарняно-відбіркової комісії міської дитячої поліклініки Білоцерківського міськвідділу охорони здоров`я № 242 від 23.03.2007, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, дитині оформлена інвалідність ІНФОРМАЦІЯ_4 .З цієї дати дитина є інвалідом дитинства.

Крім того, у висновку ЛКК від 25.02.2020 № 61 визначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 05.02.199 згідно Наказу МОЗ України від 05.12.1991 №145 р.ІІІ.п.6 вперше була оформлена інвалідність віком до 16 років. 04.08.2006 згідно Наказу № 454/471/516 від 08.11.2011 р.ХІ п.2 пп.2.14 та листа МОЗ України від 01.02.2005 № 4.03-12/141 продовжено інвалідність до 18-ти років.

Судом встановлено, що 17.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою на призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, з доданими документами.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.01.2020 № 5989 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, відповідач в оспорюваному рішенні зазначив, що ОСОБА_1 надала висновок ЛКК, в якому зазначено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. інвалідність вперше була встановлена ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 8 років. Також відповідач зазначив, що загальний стаж заявниці складає: 27 років 9 місяців 15 днів.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Аналогічні приписи містяться і у частині першій статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно із якими жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Отже, із аналізу пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV та частини першої статті 17 Закону №1788-XII слідує, що право на призначення дострокової пенсії мають матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку та восьмирічного віку. До осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

При призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть (пункт 2.17 Порядку № 22-1).

Згідно із пунктом 2.18 Порядку № 22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Отож з наведених норм права вбачається, що законом не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку. В законі визначена лише вимога про виховання такої дитини до шести років.

Також відповідно до підпункту 5 пункту 2.1. Постанови № 22-1, у якості документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії визначено лише документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом.

Докази наявності медичних показань для визнання особою з інвалідністю з дитинства до досягнення шестирічного віку вказаним пунктом не вимагаються.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2019 року в справі №216/2437/16-а (№К/9901/20559/18) та від 31 липня 2018 року в справі №501/2838/16-а (№К/9901/23238/18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла 50-ти річного віку, має загальний страховий стаж роботи 27 років 9 місяць 15 днів, що підтверджується також відомостями рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 16.01.2020 № 5989 та є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.08.1990 серії НОМЕР_4 .

На підтвердження факту визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю з дитинства позивачем надано наступні документи:

- медичні висновки Білоцерківської міської дитячої лікарні від 05.02.1999 №14, № 132 від 04.08.2006;

- виписки із акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.07.2010 серії КИО-1 №315467; від 06.07.2010 серії КИО-1 №354636; від 03.07.2012 серії КИО1 №0409128; від 08.07.2014 серії КИО1 №0407054; серія АВ №0763114 від 01.08.2016; від 03.07.2017 серії АВ №0764318, якими ОСОБА_3 встановлено другу, третю групу інвалідності, причина інвалідності - інвалідність з дитинства по зору;

- висновок лікарняно-відбіркової комісії міської дитячої поліклініки Білоцерківського міськвідділу охорони здоров`я № 242 від 23.03.2007, яким зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, дитині оформлена інвалідність ІНФОРМАЦІЯ_4 .З цієї дати дитина є інвалідом дитинства.

- висновок ЛКК від 25.02.2020 №61 яким визначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 05.02.199 згідно Наказу МОЗ України від 05.12.1991 №145 р.ІІІ.п.6 вперше була оформлена інвалідність віком до 16 років. 04.08.2006 згідно Наказу №454/471/516 від 08.11.2011 р.ХІ п.2 пп.2.14 та листа МОЗ України від 01.02.2005 №4.03-12/141 продовжено інвалідність до 18-ти років.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 виховувалась матір`ю до шестирічного віку.

Отже, позивач є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства, виховувала дитину до шестирічного віку, досягла 50 років та має не менше 15 років страхового стажу, що є підставою для призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

За таких підстав, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 16.01.2020 №5989 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як матері інваліда з дитинства є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позов у відповідній частині - задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю з дитинства, з 24.10.2019 з дня наступного за днем досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Вирішуючи питання про наявність у діях відповідача дискреційних повноважень при вирішенні питання про призначення дострокової пенсії, суд зазначає, що законом чітко визначена послідовність дій відповідача при призначенні особі дострокової пенсії, як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років, а отже при дотриманні всіх перерахованих умов відповідач зобов`язаний призначити особі дострокову пенсію.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді був встановлений факт неправомірної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства та наявність підстав для призначення такої пенсії позивачу, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, як матері особи з інвалідністю з дитинства, з 24.10.2019.

Щодо дати призначення пенсії позивачу, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії 17.10.2019, що передувало даті досягнення нею пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, відповідно днем призначення позивачу пенсії є день, наступний за днем досягнення пенсійного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір на суму 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 03.03.2020 № 101, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Київської області від 16.01.2020 № 5989, щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як матері особи з інвалідністю з дитинства, з 24.10.2019 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 ; місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.