Справа № 360/338/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/338/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі-відповідач, Біловодське ОУПФУ Луганської області), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998 та до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990, періодів роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, з 01.01.2001 по 31.12.2002 на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 16.07.2018 по 31.03.2020;

- зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998 та до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990, періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, з 01.01.2001 по 31.12.2002 та здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з моменту призначенні пенсії за віком - 16.07.2018 з виплатою заборгованості, яка утворилася з 16.07.2018, з урахуванням нарахованих та виплачених сум пенсії за віком за вказаний період;

- зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 16.07.2018 по 31.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частиною другою статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відповідача від 24.07.2018 № 15 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного страхового стажу.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у адміністративній справі № 360/4938/19, яке набрало законної сили 11.02.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 24.07.2018 року № 15 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2018 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення суду відповідачем призначено пенсію позивачу, яка виплачується по теперішній час.

Позивач не погодився із страховим стажем, який розрахований при призначенні пенсії, та тим, що не виплачена заборгованість по пенсії за період з моменту призначення - з 16.07.2018 по дату фактичного початку виплати пенсії - 31.03.2020.

Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатськими запитами щодо цього питання.

Листами № 1239-31-8/2715 від 22.09.2020, № 1239-31-8/5500 від 30.12.2020 повідомлено, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 по справі №360/4938/19 виконано в частині призначення пенсії ОСОБА_1 з 16.07.2018 за віком на пільгових умовах. До загального та пільгового стажу роботи не враховані періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994 у зв`язку з відсутністю печатки на записі про звільнення, з 25.01.1995 по 31.12.1998 у зв`язку з неможливістю ідентифікувати печатку на записі про звільнення. Період роботи з 01.01.2001 по 31.12.2002 зарахований тільки до страхового стажу на підставі запису про роботу у трудовій книжці. Період навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990 зарахований до страхового стажу на підставі наданої копії диплома. Пенсія призначена з 16.07.2018 в розмірі 8360,40 грн., розмір пенсії на сьогоднішній день залишився без змін. Вперше виплату пенсії здійснено на виплатні документи квітня місяця 2020 року. Виплата пенсії здійснюється по теперішній час.

З посиланням на норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, практику ЄСПЛ, представник позивача вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періодів його навчання та роботи на підземних роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та не виплачено заборгованість з пенсії за період з 16.07.2018 по 31.03.2020.

10.02.2021 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 85-86, 90-91).

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач звернувся 16.07.2018 до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, за результатами розгляду якої та наданих документів, відмовлено у призначені пенсії позивачу (рішення від 24.07.2018 № 15), оскільки загальний стаж роботи позивача складає 19 років 04 місяці, з них пільговий - 15 років 01 місяць, що не дає права на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До пільгового стажу роботи не враховані періоди роботи за записами трудової книжки з 01.09.1989 по 01.03.1990 навчання в СПТУ № 14 у зв`язку з тим, що період роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994 на ш. Суходільська-Східна в/о "Краснодонвугілля", наступний за навчанням, не враховано до загального та пільгового стажу роботи, в відтак відсутня умова для зарахування навчання до пільгового стажу.

До загального та пільгового стажу роботи не враховані періоди роботи за записами трудової книжки:

з 22.03.1990 по 20.12.1994 на ш. Суходільська-Східна в/о "Краснодонвугілля", у зв`язку з відсутністю печатки та підпису директора шахти на запису про звільнення;

з 25.01.1995 по 06.06.1999 на ш. Суходільська-Східна в/о "Краснодонвугілля" - відтиск печатки є, але не можливо визначити підприємство, яке завірило даний запис про звільнення;

з 01.01.2001 по 31.12.2002 на ДВАТ ш. Суходільська-Східна ДХК "Краснодонвугілля" - у зв`язку з відсутністю даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за цей період (форма ОК-5).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 по справі № 360/4938/19, при призначенні пенсії позивачу застосовані норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Загальний стаж роботи після перегляду заяви від 16.07.2018 складає 34 роки 04 місяці, з них пільговий 15 років 01 місяць.

Позивачу призначено пенсію з 16.07.2018 за віком на пільгових умовах згідно з рішенням відповідача від 13.03.2020, виплата пенсії здійснюється з 01.04.2020.

Після уточнення даних (17.09.2020) до страхового стажу зараховано період роботи з 01.01.2001 по 31.12.2002 на підставі запиту про роботу у трудовій книжці.

Загальний стаж роботи після зарахування вказаного періоду склав 36 роки 04 місяці, з них пільговий 15 років 01 місяць.

Суми пенсії, які нараховані за минулий період позивачу, в даному випадку це за період з 16.07.2018 по 31.03.2020 в сумі 199575,81 грн, заборгованість пенсії буде виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою суду від 25.01.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 47-49).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судом встановлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою та отримує пенсію за віком за Списком № 1, що підтверджено копіями документів, а саме: паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 6-7), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 8).

16.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, зареєстровану за номером 500 (арк. спр. 69-70), до якої згідно з розпискою-повідомленням, серед іншого, додано такі документи: трудову книжку від 04.08.1986 серії НОМЕР_2 , диплом від 02.03.1990 серії НОМЕР_3 , видані ПрАТ "Краснодонвугілля" довідки від 15.03.2017 № № 1278-1280 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, № № 1274-1277 про підземні спуски, № № 1272-1273 про заробітну плату для обчислення пенсії, особові картки № № 8032, 11578, 140316, історичну довідку від 25.03.2017 б/н, накази від 02.06.1995 № 260, від 21.10.1999 № 86-ОТ про результати проведення атестації робочих місць, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК5).

За наслідками розгляду заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів відповідачем прийнято рішення про результати розгляду заяви від 24.07.2018 № 15 про відмову у призначенні пенсії (арк. спр. 9-10, 72-73), що підтверджено протоколом 500 від 20.07.2018 (арк. спр. 71).

Відповідно до диплома серії НОМЕР_3 від 02.03.1990, виданого СПТУ № 14, позивачу на підставі рішення екзаменаційної комісії від 01.03.1990 присвоєно кваліфікацію електрослюсар підземний третього розряду (арк. спр. 14).

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 04.08.1986 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 11-13) встановлено, що у ній наявні такі записи про роботу позивача у межах предмету позову:

запис № 3 від 03.03.1990: навчання в СПТУ № 14 м. Суходільська за спеціальністю електрослюсар підземний з 01.09.1989 по 01.03.1990, диплом від 02.03.1990 № НОМЕР_4;

Шахта "Суходільська-Східна" Виробничого об`єднання "Краснодонвугілля"

запис № 4 від 22.03.1990: прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 05.03.1990 № 414;

запис № 5 від 20.12.1994: звільнений за пунктом 7 статті 40 КЗпП України, наказ від 26.12.1994 № 320, запис засвідчений підписом інспектора відділу кадрів;

запис б/н від 25.01.1995 : прийнятий підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі, наказ від 10.01.1995 № 31;

запис б/н від 06.06.1999: звільнений за статтею 38 КЗпП України, наказ від 22.06.1996, запис засвідчений директором шахти та старшим інспектором відділу кадрів;

ДВАТ Шахта "Суходільська-Східна" ДХК "Краснодонвугілля"

запис б/н від 15.05.2000: прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем на підземних роботах на дільницю стаціонарного обладнання, наказ від 24.04.2000,

робоче місце атестоване за умовами праці, наказ від 21.10.1999 № 28;

ДВАТ Шахта "Суходільська-Східна" ДХК "Краснодонвугілля" реорганізовано у ВП "Шахта "Суходільська-Східна" ДП "Краснодонвугілля", наказ від 08.04.2003 № 28;

запис б/н від 15.06.2004: ВП "Шахта "Суходільська-Східна" ДП "Краснодонвугілля" реорганізовано у ВП "Шахта "Суходільська-Східна" ВАТ "Краснодонвугілля", наказ від 08.06.2004 № 289;

запис б/н від 03.06.2005: переведений підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, наказ від 03.06.2005 № 364.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі №360/4938/19 позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 24.07.2018 № 15 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2018 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні вимог про зобов`язання зарахувати спірний трудовий стаж та час навчання до страхового стажу відмовлено (арк. спр. 15-20).

11.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах зареєстрованої за номером 302 (арк. спр. 74-75).

Відповідно до протоколу призначення пенсії від 13.03.2020 та від 13.06.2020 страховий стаж позивача складає: повний - 34 роки 04 місяці 14 днів, страховий стаж до 01.01.2004 - 6 років 2 місяці 21 день, страховий стаж після 01.01.2004 - 13 років 1 місяць 23 дні, додаткові роки за список 1 - 15 років, робота за списком 1 - 15 років 1 місяць 9 днів (арк. спр. 21, 76).

Позивач через свого представника звернувся до відповідача з адвокатськими запитами щодо спірного питання (арк. спр. 22, 24).

Листами № 1239-31-8/2715 від 22.09.2020 та № 1239-31-8/5500 від 30.12.2020 повідомлено, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 по справі №360/4938/19 виконано в частині призначення пенсії ОСОБА_1 з 16.07.2018 за віком на пільгових умовах. До загального та пільгового стажу роботи не враховані періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994 у зв`язку з відсутністю печатки на записі про звільнення, з 25.01.1995 по 31.12.1998 у зв`язку з неможливістю ідентифікувати печатку на записі про звільнення. Період роботи з 01.01.2001 по 31.12.2002 зарахований тільки до страхового стажу на підставі запису про роботу у трудовій книжці. Період навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990 зарахований до страхового стажу на підставі наданої копії диплома. Пенсія призначена з 16.07.2018 в розмірі 8360,40 грн., розмір пенсії на сьогоднішній день залишився без змін. Вперше виплату пенсії і здійснено на виплатні документи квітня місяця 2020 року. Виплата пенсії здійснюється по теперішній час. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області як пенсіонер з 13.03.2020, та пенсійні виплати призначені з 16.07.2018 відповідно рішення суду. Виплата пенсії йому здійснюється з 01.04.2020. Після виконання рішення суду заборгованість за період з 16.07.2018 по 31.03.2020 нарахована на додаткову відомість для виплати заборгованості та внесено до потреби в коштах на виплату пенсій. У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в чинній редакції) суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На теперішній час цей порядок не прийнято (арк. спр. 23, 25-26).

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 17.09.2020 страховий стаж позивача складає: повний - 36 років 04 місяці 13 днів, страховий стаж до 01.01.2004 - 8 років 2 місяці 20 днів, страховий стаж після 01.01.2004 - 13 років 1 місяць 23 дні, додаткові роки за список 1 - 15 років, робота за списком 3 1 15 років 1 місяць 8 днів (арк. спр. 27-28, 78-79)

Згідно з розрахунком стажу позивача відповідачем (в межах предмету позову):

зараховано до загального стажу та не зараховано до пільгового стажу період навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990;

не зараховано до загального та пільгового стажу періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998;

з 01.01.2001 по 31.12.2002 не зараховано до пільгового стажу (арк. спр. 29-30, 77, 80-81).

Довідками виданими ПрАТ «Краснодонвугілля» від 15.03.2017 № № 1278-1280 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (арк. спр. 31, 35, 39), № № 1274-1277 про підземні спуски (арк. спр. 32, 33, 36, 37), № № 1272-1273 про заробітну плату для обчислення пенсії (арк. спр. 34, 38), особовими картками № № 8032, 11578, 140316 (арк. спр. 30, 35, 37-38), історичну довідку від 25.03.2017 б/н (арк. спр. 40), наказами від 02.06.1995 № 260, від 21.10.1999 № 86-ОТ про результати проведення атестації робочих місць (арк. спр. 41-43), підтверджено факт роботи позивача на посадах віднесених до Списку № 1.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції).

Пунктом 2.2 Інструкції визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції).

Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, і який був чинним до 26.01.1991 розділ 1 "Гірничі роботи" підрозділ 1 "Підземні роботи" передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, що діяв до 11.03.1994, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003, містить в собі підрозділ 1 розділу 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень": пунктом "а" у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача встановлено, що записи про роботу позивача у спірний період, містять всі необхідні відомості про роботу (відомості про професію, що віднесена до Списку № 1 повний робочий день під землею за спірні періоди), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно вимагає підтвердження цього стажу довідками, що уточнюють пільговий характер роботи.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів пункту 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації, як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону №1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Однак, можливість проведення територіальним органом Пенсійного фонду України перевірки первинної документації, якою підтверджуються записи у трудовій книжці позивача або уточнюючих довідках, дані персоніфікованого обліку застрахованої особи, не визначена за Законом № 1058-IV як умова для зарахування періоду роботи особи до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Натомість судом встановлено, що вказаний період трудової діяльності позивача підтверджений належними та допустимими доказами - записами у трудовій книжці позивача, а також довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданими правонаступником підприємств, на яких працював позивач у спірному періоді, - ПрАТ "Краснодонвугілля".

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача за спірний період встановлено, що уповноваженими особами роботодавця під час оформлення трудової книжки були допущені помилки в оформленні. Однак, такі записи містять всі необхідні відомості про пільговий характер роботи позивача у спірному періоді - зайнятість позивача на підземних роботах повний робочий день.

Більш того, на підтвердження правильності та достовірності записів у трудовій книжці позивача, позивачем разом із заявою про призначення пенсії надані довідки ПрАТ "Краснодонвугілля" від 15.03.2017 № № 1278-1280, які у повній мірі відповідають вимогам Порядку № 637.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у адміністративній справі № 360/4938/19, яке набрало законної сили 11.02.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 24.07.2018 року № 15 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.07.2018 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У вказаному рішенні судом надано оцінку зазначеним документам та встановлено, що відповідач повинен врахувати їх при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 16.07.2018.

Суд наголошує, що вказаним документам надано оцінку відповідачем, однак, спірні періоди не враховано.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до загального страхового стажу періоду роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, до пільгового страхового стажу періоду навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990, періодів роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, з 01.01.2001 по 31.12.2002.

Як вже вище вказано, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки" тягар відповідальності за порушення порядку ведення трудових книжок покладається на відповідальну посадову особу роботодавця, а не на працівника.

На підтвердження проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, позивачем надано копії наказів від 02.06.1995 № 260, від 21.10.1999 № 86-ОТ, засвідчені правонаступником роботодавця - ПрАТ "Краснодонвугілля".

Суд також вважає за необхідне зауважити, що місцезнаходженням ПрАТ "Краснодонвугілля" є контрольована українською владою територія та у разі існування будь-яких сумнівів відповідач, використовуючи надані Порядком № 22-1 та Законом № 1058-IV повноваження, може звернутися до ПрАТ "Краснодонвугілля" за дооформленням, виданих цим товариством документів.

А тому посилання відповідача на лист ПрАТ "Краснодонвугілля" від 16.08.2017 № 160817/2 (арк. спр. 89) суд не приймає до уваги.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями представника позивача, що період роботи позивача з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 06.06.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2002 має враховуватися відповідачем при обчисленні загального страхового стажу та пільгового страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Що стосується тверджень позивача, що до пільгового страхового стажу позивача також має зараховуватися період навчання позивача в СПТУ № 14 з 01.09.1989 по 01.03.1990, суд зауважує, що аналізом зазначених вище правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що позивач протягом трьох місяців після закінчення навчання був працевлаштований за набутою спеціальністю, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями представника позивача, що період навчання позивача з 01.09.1989 по 01.03.1990 має зараховуватися відповідачем до пільгового страхового стажу.

Твердження відповідача щодо пропуску трьох місячного терміну працевлаштування позивача після закінчення СПТ № 14 суд не приймає, оскільки позивач закінчив навчання 03.03.1990, та прийнятий на роботу 22.03.1990 за отриманою спеціальністю.

Оскільки відповідачем при обчисленні страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, до загального та пільгового стажу безпідставно не врахований період трудової діяльності позивача з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 06.06.1999, з 01.01.2001 по 31.12.2002, а також до пільгового страхового стажу - період навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди, а також здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії за період з 16.07.2018 по 31.03.2020.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачу призначено пенсію з 16.07.2018 за віком на пільгових умовах та виплата пенсії розпочата з 01.04.2020, внаслідок чого виникла заборгованість по пенсії за період з 16.07.2018 по 31.03.2020.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 у справі Суханов та Ільченко проти України (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Частиною першою статті 4 Закон № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

За приписами статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статі 49 Закону № 1058-IV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до абзацу сімнадцятого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка набрала чинності з 26.11.2014 (у редакції, чинній з 30.08.2019 на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 637) припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (абзац двадцятий пункту 1 Порядку № 637).

З вищеописаних норм чинного законодавства слідує, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час.

Оскільки у відносинах виконання цього обов`язку державу представляють органи, які уповноважені на нарахування та виплату пенсії, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 26.07.2018 по 31.03.2020.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що невиплата позивачу призначеної пенсії здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених Законом № 1058-IV, або підстав, передбачених іншим законом.

Відповідно, суд дійшов висновку, що пенсія, не виплачується позивачу з вини відповідача, тому має бути нарахована та виплачена за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При цьому, суд зазначає, що відповідач взявши на облік позивача та призначивши пенсію, повинен був її виплатити за весь період з 26.07.2018 по 31.03.2020. Не вчинивши дій щодо виплати позивачу заборгованості по пенсії з 26.07.2018 по 31.03.2020, відповідач допустив бездіяльність, яка триває до теперішнього часу, оскільки невиплата заборгованості по пенсії суперечить вимогам Закону № 1058.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості по пенсії за період з 26.07.2018 по 31.03.2020.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованості по виплаті пенсії за період з 26.07.2018 по 31.03.2020.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки записи трудової книжки підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 18.01.2021 №40568 (арк. спр. 6).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивач понесені судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження: 92800, Луганська область, селище міського типу Біловодськ, вулиця Центральна, будинок 77, ідентифікаційний код 41247269) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998 та до пільгового страхового стажу періоду навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990, періодів роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, з 01.01.2001 по 31.12.2002.

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, до пільгового страхового стажу період навчання з 01.09.1989 по 01.03.1990, періоди роботи з 22.03.1990 по 20.12.1994, з 25.01.1995 по 31.12.1998, з 01.01.2001 по 31.12.2002 та здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 16.07.2018.

Визнати протиправною бездіяльність Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 26.07.2018 по 31.03.2020.

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з 16.07.2018 по 31.03.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива