Справа № 280/8112/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 лютого 2021 року (15 год. 01 хв.) Справа № 280/8112/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Туяк О.К.,

представників сторін:

позивача Бєліков А.І.,

відповідача Лактіонова О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (71674, Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км., )

до Дніпровської митниці Державної митної служби України (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (далі позивач) до Дніпровської митниці Державної митної служби України (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (номер і дата відсутні) згідно якого ПрАТ «ЗЗРК» збільшено суму грошових зобов`язань за платежем: мито на товар, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (вид 0 на загальну суму 121 431 грн. 60 коп. (сто двадцять одна тисяча чотириста тридцять одна гривня 60 копійок);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (номер і дата відсутні) згідно якого ПрАТ «ЗЗРК» збільшено суму грошових зобов`язань за платежем: податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 0 на загальну суму 24 286 грн. 20 коп. (сто двадцять одна тисяча чотириста тридцять одна гривня 60 копійок).

Позивач в обґрунтування позовної заяви зазначив, що податкові повідомлення-рішення направлені без номеру та дати. Крім того, у разі вчинення двох або більше порушень штрафні (фінансові) санкції застосовуються за кожне вчинене порушення окремо, тобто у разі застосування штрафів за кілька правопорушень штрафи за кожним з них мають надсилатися окремим рішенням, що відповідає нормам п. 115.1 ст. 115 ПК України. Зокрема вважає хибними висновки митних інспекторів стосовно того, що сертифікат з перевезення товару EUR. 1. визначає базову одиницю при визначенні класифікацій номенклатури, оскільки вказані дані зазначаються безпосередньо в митній декларації. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зокрема зазначив, якщо товар, що складається з групи або комплекту виробів, згідно з ГС класифікується в одній товарній позиції, він цілком становить єдину класифікаційну одиницю. Таким чином, сертифікат з перевезення від 16.12.2019 № А 51914934 видано з урахуванням вказаних вимог, але тарифні преференції застосовуються на товари, якшо вони становлять єдину класифікаційну одиницю, тому товари оформлені за ЕМД від 06.03.2020 № UA 110250/2020/000221 не можуть розглядатись як товари преференційного походження. З приводу направлення оскаржуваних рішень без номеру та дати, зазначає про помилковість їх направлення, однак підтверджує факт їх внесення до реєстру з відповідним номером та датою. Заперечує, щодо окремого складання податкових повідомлень-рішень по кожному порушенню, так такі рішення виносяться окремому податку. Просить у позові відмовити повністю.

Ухвалою судді від 16.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 01.12.2020 року.

01.12.2020 ухвалою суду було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 22.12.2020.

22.12.2020 протокольною ухвалою відкладено підготовче засідання на 19.01.2021.

19.01.2021 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

19.01.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 09.02.2021, зазначеною датою оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Під час судового розгляду представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив позов задовольнити.

Під час судового розгляду представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

В період часу з 31.08.2020 по 11.09.2020 на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (далі -ПрАТ «ЗЗРК») проводилась документальна невиїзна перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правомірності застосування преференційного режиму за митними деклараціями (далі МД) типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 №UA 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221.

Під час перевірки використано документи:

-облікова картка 112/2012/0000087 (в електронному вигляді);

-ЕМД: типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 №UA 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 з наявними копіями документів (в електронному вигляді);

-сертифікат з перевезення товару ЕІЖ.1 від 16.12.2019 № А 51914934, виданий митним органом Французької Республіки, відповідно до вимог ст. 16 Доповнення І до Регіональної Конвенції до Угоди;

-відповідь уповноваженого органу Королівства Швеція щодо результату перевірки сертифікатів з перевезення товару ЕШ.1 від 04.05.2017 № А 2200987, від 02.08.2017 № А 2244193;

-інформаційно-аналітична система «Ліга-Закон», АСМО «Інспектор», відкриті джерела інформації.

ПрАТ «ЗЗРК» в ході проведення перевірки інші документи, що свідчать про його діяльність, а також, що спростовують викладені в акті перевірки факти, не надавались.

Доказів надання інших документів суду не було надано.

За результатом перевірки встановлено, що митне оформлення товарів було здійснено із застосуванням режиму вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2017 № 1678-VII.

За результатом перевірки встановлено, що митне оформлення товарів № 2, № 9, № 10, № 11, № 12, № 19, № 24, № 25 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, товарів № 1, № 2, № 4, № 5, № 6, № 8, № 9, № 18, № 22 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, товарів №1, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 17, № 20, № 21, № 22, № 23 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, товарів № 3, № 4, № 5, № 7, № 9, № 10, № 14, № 15, № 16, № 17, № 18, № 20, № 21, № 22, № 26 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, товарів № 1, № 3 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, товарів № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 18, № 19, № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 26, № 27, №28, № 29, № 30, № 31, № 32,№ 33, № 34 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 було здійснено із застосуванням режиму вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2017 № 1678-VII.

Відповідно до ст. 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «Походження товару» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони», ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678 (далі Протокол 1 до Угоди) ПрАТ «ЗЗРК» для підтвердження заявленого преференційного режиму для товарів за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, надано сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 2200987, від 02.08.2017 № А 2244193, видані уповноваженими органами Королівства Швеція.

Державною фіскальною службою України відповідно до ст.ст. 32, 33 Протоколу 1 до Угоди з метою перевірки автентичності вищезазначених сертифікатів з перевезення товару EUR.І та встановлення статусу походження товарів в системі преференцій Угоди ЄС відповідно до правил, встановлених Протоколом 1 до Угоди, був направлений запит до уповноважених органів Королівства Швеція (лист Запорізької митниці ДФС до Державної фіскальної служби України від 05.11.2018 № 1572/8/08-70-19-02).

Листом від 10.12.2019 № ТУ-2019-06959 Уповноважений орган Королівства Швеція не підтвердив преференційний статус походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 2200987, від 02.08.2017 № А 2244193.

Слід зазначити, що позивач не погоджується лише з не підтвердженням преференцій по декларації за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 виданий митним органом Французької Республіки, з іншими порушеннями позивач погодився.

Зокрема, відповідно до ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження, ратифікованої Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII (далі - Доповнення І Конвенції) ПрАТ «ЗЗРК» для підтвердження заявленого преференційного режиму для товарів № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 18, № 19, № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 26, № 27, № 28, № 29, № 30, № 31, № 32, № 33, № 34 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221, надано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934, виданий митним органом Французької Республіки, відповідно до вимог ст. 16 Доповнення І Регіональної Конвенції до Угоди.

Описані у вищезазначеному сертифікаті з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 №А51914934 товари віднесені до товарної позиції Гармонізованої системи опису та кодування товарів (далі ГС) 8431.

В Україні товари класифіковані у різних товарних позиціях, що підтверджується графою 33 ЕМД від 06.03.2020 № UA 110250/2020/000221.

Для товарів які класифікуються у товарних позиціях 9030, 8536, 8481, 8307, 4016, 4812, 8435, 8421, 8483, 5911, 7326, 8413, які зазначив позивач в декларації № UA 110250/2020/000221, встановлені відмінні умови набуття преференційного статусу походження товару в рамках Угоди, ніж до товарної позиції ГС 8431, яка зазначена в сертифікаті від 16.12.2019 А51914934.

У зв`язку з зазначеним, на виконання положень ст. 32 Доповнення І Конвенції до Угоди та у порядку, встановленому наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 № 1050 «Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару», митницею до Державної митної служби України направлено лист від 20.03.2020 № 7.5-08- 03-1/15/4/2587 стосовно направлення запиту до митних органів Французької Республіки щодо перевірки автентичності Сертифікату EUR.1 та з`ясування питання виконання умов Додатку II Доповнення І Конвенції до Угоди до товарів, які в Україні класифіковано у товарних позиціях 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536.

Так як Департамент митно-тарифного та нетарифного регулювання Державної митної служби України листом від 27.03.2020 №16-03/16-01/7.5/563 (вх. митниці від 30.03.2020 №4761/4-7.5-08-03-03) повідомив митницю, що згідно зі ст. 7 Доповнення І Конвенції до Угоди, класифікаційною одиницею для застосування положень Конвенції має бути окремий товар, який розглядається як базова одиниця при визначенні класифікації з використанням номенклатури ГС, тому митницею зроблений висновок, що сертифікат з перевезення EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934 видано з урахуванням вказаних вимог, але тарифні преференції застосовуються на товари, якщо вони становлять єдину класифікаційну одиницю, тому товари оформлені за ЕМД типу IM 40 ДЕ від 06.03.2020 № UA110250/2020/000221 не можуть розглядатись як товари преференційного походження.

За результатами документальної невиїзної перевірки складено акт від 24.09.2020 № 0027/20/7.5-19/00191218, згідно висновків якого встановлено наступні порушення:

вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 266, ч. 1, п.п. 5 та 6 ч. 8 ст. 257, ст. ст. 276, 278, 289 МК України, ст. 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «Походження товару» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони», ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-УІІ, ст. 7, ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження ратифікованої Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного за ЕМД від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, за ЕМД від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, за ЕМД від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, за ЕМД від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, за ЕМД від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647 на загальну суму 80 996,24 грн.;

вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 266, ч. 1, п.п. 5 та 6 ч. 8 ст. 257, ст. ст. 276, 278, 289 МК України, ст. 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «Походження товару» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони», ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-УІІ, ст. 7, ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження ратифікованої Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII , п. 190.1 ст. 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість (ПДВ) за ЕМД від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 на загальну суму 16 199,20 грн.

На акт документальної невиїзної перевірки від 24.09.2020 № 0027/20/7.5-19/00191218 на адресу митниці 09.10.2020 надійшов лист ПрАТ «ЗЗРК» від 07.10.2020 № 18/154 із запереченнями від 07.10.2020 № 01-18/754.

Заперечення ПрАТ «ЗЗРК» від 07.10.2020 № 01-18/754 до акту документальної невиїзної перевірки від 24.09.2020 №0027/20/7.5-19/00191218 не містили інформації та документів, які б вплинули на висновки викладені в акті перевірки.

Митницею за результатами розгляду заперечення від 07.10.2020 № 01-18/754 (вх. від 09.10.2020 № 17515/13-7.5-08-02-18) складено висновок, який направлено на адресу позивача листом від 19.10.2020 № 7.5-08-02-2/19/13/10063.

На підставі акту документальної невиїзної перевірки з урахуванням висновків на заперечення ПрАТ «ЗЗРК» митницею винесені податкові повідомлення-рішення:

-за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (вид 020) на суму 121 431,60 грн.: 80 954,40 грн. - за податковим зобов`язанням, 40 477,20 грн. - за штрафними санкціями;

- за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7 %) (вид 028) на суму 24 286,26 грн.: 16 190,84 грн. - за податковим зобов`язанням, 8 095,42 грн. - за штрафними санкціями.

Податкові повідомлення-рішення помилково були направлені без реєстраційного номеру та дати 21.10.2020 з рекомендованим повідомленням про вручення ПрАТ «ЗЗРК» та отримано представником підприємства 28.10.2020. З приводу отримання зазначених податкових повідомлень-рішень позивач не заперечував.

В доповнення до листа митниці від 21.10.2020 №7.5-08-02-1/19/13/10155 «Про направлення податкових повідомлень-рішень» ПрАТ «ЗЗРК» направлено лист від 02.11.2020 № 7.5-08-02-3/19-13/10570 з наступною інформацією:

- податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» (вид 020) на суму 121 431,60 грн. внесено до реєстру податкових повідомлень-рішень 21.10.2020 та присвоєно № 3;

- податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%)» (вид 028) на суму 24 286,26 грн. внесено до реєстру податкових повідомлень-рішень 21.10.2020 та присвоєно № 3.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку правовідносинам які виникли, суд виходив з наступного.

Статтями 257 та 266 МК України закріплено обов`язок декларанта внести до митної декларації, зокрема, відомості про застосування пільг зі сплати митних платежів, нарахування митних платежів, їх ставки та суми тощо.

Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, визначено графи МД, які заповнюються декларантом самостійно.

Зокрема, графи 31, 36 та 47 МД, в яких наводяться дані про опис товарів, відомості про застосування пільг зі сплати митних платежів та про нарахування митних платежів, заповнюються декларантом.

Крім цього, відповідно до ст. 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом самостійно.

Зазначені норми узгоджуються з нормами ПК України.

Так, відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України платник податків, крім випадків, передбачених податковим законодавством, самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених до митної декларації, зокрема, щодо розміру належних до сплати податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 МК України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 МК України об`єктами оподаткування митом є товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є для товарів, на які законом встановлені адвалерні ставки мита - митна вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до гл. 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-члєнами, з іншої сторони (дата підписання: 27.06.2014, дата ратифікації Україною: Закон України від 16.09.2014 № 1678-УІІ) «...кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони....».

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. Крім того, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно із ч. 2 ст. 19 Закону України від

29.06.2004 № 1906-ІУ «Про міжнародні договори України», ст. З Закону України від

23.06.2005 № 2709-1V «Про міжнародне приватне право» застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з ч. ст. 276 МК України платниками мита є:

1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом;

2) особа, на адресу якої надходять товари, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових або експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, вантажних відправленнях;

3) особа, на яку покладається обов`язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог;

4) особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь- які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу);

5) особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом;

6) особа, яка реалізує товари, транспортні засоби відповідно до ст. 243 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із

сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає: у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного

ввезення цих товарів на митну територію України.

Відповідно до пп. в) п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Як встановлено п. 190.1 ст. 190 ПК України при визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до ст. 39і цього Кодексу.

Статтею 39і ПК України передбачено, що для цілей визначення податкових зобов`язань зі сплати митних платежів застосовується офіційний курс валюти України до іноземної валюти, встановлений Національним банком України, що діє на 0 годин дня подання митної декларації, а у разі, якщо митна декларація не подається, - дня визначення податкових зобов`язань.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 206.2 ст. 206 ПК України операції із ввезення на митну територію України товарів у митному режимі імпорту оподатковуються податком за ставкою, визначеною пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 цього Кодексу.

Підпунктом 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 ПК України передбачена ставка у розмірі 20 відсотків бази оподаткування.

Підпунктом 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 ПК України визначено що контролюючими органами є митні органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань митної справи та оподаткування митом, акцизним податком, податком на додану вартість, іншими податками та зборами, які відповідно до податкового, митного та іншого законодавства справляються у зв`язку із ввезенням (пересиланням) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенням (пересиланням) товарів з митної території України або території вільної митної зони.

Відповідно до п. 41.5 ст. 41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, МК України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов`язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, встановлюються МК України.

Відповідно до ст. 544 МК України одним із основних завдань, покладених на митні органи, є забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення,

своєчасності та повноти їх сплати.

Відповідно до ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів. Відповідно до п.п. 7 та 8 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється шляхом:

- проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

- направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Частиною 3 ст. 334 МК України відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю, не потребують додаткового підтвердження.

Таким чином, офіційні відомості, отримані від уповноважених органів іноземних держав не підлягають додатковому підтвердженню.

Відповідно до ч. 9 ст. 351 МК України оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 14 ст. 354 МК України рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Згідно пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Пунктом 54.4 ст. 54 ПК України встановлено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених п. 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 гл. 4 розділу II ПК України, ст. 354 МК України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, законів з питань зовнішньоекономічної діяльності та інших законодавчих актів, згідно з якими контролюючим органам надано право визначати суми податкових та грошових зобов`язань, зменшувати (збільшувати) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшувати від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємне значення суми податку на додану вартість, застосовувати передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Зазначений Порядок, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254 (далі - Порядок № 1204) визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Відповідно до п. З розділу II Порядку № 1204 податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Щодо аргумента позивача, з приводу направлення податкового повідомлення-рішення без номеру та дати.

Наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 затверджено «Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» (далі Порядок).

Відповідно до абзац 3 пункту 3 розділу II Порядку визначено, що податкове повідомлення- рішення у разі встановлення порушень вимог законодавства з питань державної митної справи складається контролюючим органом, тобто Відповідачем.

Так пунктом 8 розділу II встановлено, що при складанні Податкового повідомлення- рішення йому присвоюється номер, який вноситься до реєстру, передбаченого пунктом 1 розділу IV цього Порядку, та складається з: порядкового номера у межах підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення. - перші 7 цифр номера; номера підрозділу, який склав податкове повідомлення-рішення. - наступні 4 цифри номера; номера контролюючого органу - наступні 4 цифри номера (додатково для податкового повідомлення-рішення за формою "Ф").

Як встановлено судом, відповідачем в доповнення до листа митниці від 21.10.2020 №7.5-08-02-1/19/13/10155 «Про направлення податкових повідомлень-рішень» ПрАТ «ЗЗРК» направлено лист від 02.11.2020 № 7.5-08-02-3/19-13/10570 (поштовий номер 947 ), який був отриманий позивачем 05.11.2020 з інформацією про внесення до реєстру податкових повідомлень-рішень з відповідною датою та присвоєні номери (від 21.10.2020 № 3 та № 3).

З цього приводу суд зазначає, що помилкове направлення позивачу податкових повідомлень-рішень без номеру та дати, з наступним повідомленням позивача необхідної інформації, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень, так як податкові повідомленням-рішенням були внесені до реєстру відповідною датою з присвоєними номерами, а зазначені недоліки не спростовують факту проведення перевірки та ніяким чином не порушують права позивача на захист своїх прав та інтересів, доречи своїм правом позивач скористався звернувшись до суду.

У судовому засіданні був допитаний свідок начальник відділу комплексного аналізу та проведення і супроводження перевірок (у м. Запоріжжі) управління проведення митного аудиту Дніпровської митниці Держмитслужби Демченка Артема Аркадійовича, який пояснив, помилковість направлення оскаржуваних рішень та внесення їх до реєстру відповідною датою з присвоєними номерами, про що було повідомлено позивача. Інші пояснення підтвердили правомірність дій відповідача під час перевірки та висновків, які викладені в акті перевірки.

З приводу аргумента позивача, що у разі вчинення двох або більше порушень штрафні (фінансові) санкції застосовуються за кожне вчинене порушення окремо. Тобто у разі застосування штрафів за кілька правопорушень штрафи за кожним з них мають надсилатися окремим ППР, шо відповідає нормам п. 115.1 ст. 115 ПК України.

Згідно п.58.2 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 3 розділу II Порядку № 1204 податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Так як під час перевірки було встановлено порушення щодо заниження податкового зобов`язання по сплаті ввізного мита та заниження податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість, таким чином відповідачем цілком правомірно було направлено позивачу податкові повідомлення-рішення складені за кожним окремим податком із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Щодо аргумента позивача, який вважає безпідставними твердження відповідача стосовно того, що митним органом Французької Республіки, під час видачі сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 №А51914934, в комірку/графу 8 були внесені дані Гармонізованої систему опису та кодування товарів щодо віднесення товарів до коду 8431, оскільки, як зазначалось вище, умовами Протоколу І Угоди про асоціацію внесення таких даних митним органом не передбачено і тому дане цифрове значення містить лише інформаційний, а не визначальний характер.

Також позивач звертає увагу, що під час митного оформлення та перевірки митним органом України сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 №А51914934, що виданий митним органом Французької Республіки, який було прийнято митним органом України як підставу застосування преференцій, що свідчить про відсутність здійснення митним органом України верифікації (перевірки достовірності) чи визнання його непридатним документом.

З цього приводу суд зазначає, що ПрАТ «ЗЗРК» було здійснено митне оформлення товарів за електронною митною декларацією від 06.03.2020 №UA110250/2020/000221 (далі - ЕМД) здійснено митне оформлення товару «частини до шахтного обладнання» (далі - Товар) із застосуванням умов вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною та країнами Європейського Союзу (далі - Угода ЄС).

Для цілей застосування режиму вільної торгівлі в рамках Угоди відповідно до вимог ст. 15 Доповнення І до Регіональної Конвенції «Про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» (далі - Доповнення І Конвенції) підприємством надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934. який видано митним органом Французької Республіки, відповідно до вимог статті 16 Доповнення І до Регіональної Конвенції до Угоди.

Судом було встановлено, що відповідно до документів, які надавалися позивачем до митного оформлення товарів встановлено, що товарна позиція (ГС 8431), зазначена у Сертифікаті EUR.1, відрізняється від заявленої у ЕМД (ГС 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536).

Для товарів, які класифікуються у товарних позиціях згідно з ГС 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536 Додатком II «Перелік технологічних дій та обробка, що необхідні для надання матеріалам іншого походження статусу товарів, що походять з певної країни» (далі - Додаток II) Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди встановлені відмінні умови набуття преференційного статусу походження товару в рамках Угоди, ніж до товарної позиції ГС 8431.

Під час митного оформлення ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 №UA110250/2020/000221 графи 31, 33 та 47 ЕМД, в яких наводяться дані про опис, код товару згідно з УКТЗЕД та відомості про нарахування митних платежів, згідно ст.ст. 257 та 266 МК України, заповнюються декларантом самостійно.

ПрАТ «ЗЗРК» під час розгляду їх заперечень додатково надано копію інформаційного листа «Aramine Groupe Melkonsan (France)» в якому зазначено наступне: «В графе 8 сертифіката походження форми EUR.1 A51914934 від 16.1.2019 зазначений митний номер 84314980 для загального розуміння призначення запасних частин. Також повідомляємо , що заповнення 8 графи сертифіката походження форми EUR. 1 не передбачає зазначення класифікаційного коду, а зазначений код несет загально інформативний характер. Крім того, позивач повідомив, що під час митного оформлення позиції можуть класифікуватися покупцем за кодами, які не завжди співпадають з кодами європейсткого постачальника, в тому числі і перерахованими митницею класифікаційними кодами (8431, 9030, 8536, 8481, 8307, 4016, 4812, 8435, 8421, 8483, 5911, 7326, 8413) з урахуванням преференційного статусу».

Для товарів, які класифікуються у товарних позиціях згідно з ГС 9030, 8536, 8481, 8307, 4016, 4812, 8435, 8421, 8483, 5911, 7326, 8413 Додатком II «Перелік технологічних дій та обробка, що необхідні для надання матеріалам іншого походження статусу товарів, що походять з певної країни» (далі - Додаток II) Доповнення І Конвенції до Угоди встановлені відмінні умови набуття преференційного статусу походження товару в рамках Угоди, ніж до товарної позиції ГС 8431.

У зв`язку з зазначеним, на виконання положень ст. 32 Доповнення І Конвенції до Угоди та у порядку, встановленому наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 № 1050 «Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару», митницею до Державної митної служби України направлено лист від 20.03.2020 № 7.5-08- 03-1/15/4/2587 стосовно направлення запиту до митних органів Французької Республіки щодо перевірки автентичності Сертифікату EUR.1 та з`ясування питання виконання умов Додатку II Доповнення І Конвенції до Угоди до товарів, які в Україні класифіковано у товарних позиціях 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536.

Державною митною службою України було розглянуто лист митниці від 20.03.2020 № 7.5-08-03-1/15/4/2587 стосовно направлення запиту до митних органів Французької Республіки щодо перевірки автентичності Сертифікату EUR.1 та з`ясування питання щодо виконання умов Додатку II Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди до товарів за даною ЕМД.

Державною митною службою України листом від 27.03.2020 №16-03/16-01/7.5/563 повідомлено митницю, що відповідно до ст. 7 Доповнення І Конвенції класифікаційною одиницею для застосування положень Конвенції має бути окремий товар, який розглядається як базова одиниця при визначенні класифікації з використанням номенклатури ГС.

Таким чином, суд погоджується з правовою позицією відповідача, якщо товар, що складається з групи або комплекту виробів, згідно з ГС класифікується в одній товарній позиції, він цілком становить єдину класифікаційну одиницю.

Відповідно, сертифікат з перевезення EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934 видано з урахуванням вказаних вимог, але тарифні преференції застосовуються на товари, якщо вони становлять єдину класифікаційну одиницю, саме тому товари оформлені за ЕМД від 06.03.2020 №UA 110250/2020/000221 не можуть розглядатись як товари преференційного походження.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, так як у позові відмовлено судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (71674, Запорізька область, Василівський район, с. Мала Білозерка, Веселівське шосе, 7 км., ) до Дніпровської митниці Державної митної служби України (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, )-відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 16.02.2021.

Суддя О.В. Конишева