Справа № 480/7927/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Справа №480/7927/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невиплати при звільненні зі служби всіх належних грошових сум;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 01.01.2017 по 17.09.2020 у розмірі 315674,35 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він проходив службу в поліції. На час звільнення зі служби, йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення, тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №480/147/20, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07.11.2015 по 31.12.2016. 17.09.2020 відповідачем було проведено повний розрахунок. Оскільки індексацію грошового забезпечення не виплачено у день звільнення позивача зі служби, позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 315674,35 грн.

Ухвалою суду від 20.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

Відповідач, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що поліцейські не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу в лавах Національної поліції України. При цьому порядок проходження служби у Національній поліції України урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами. На поліцейських, які проходять службу у Національній поліції України, положення Закону України "Про оплату праці" та іншого законодавства у сфері трудових відносин, в тому числі Кодексу законів про працю України, не поширюються. Також відповідач зазначив про не співмірність суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та сумою індексації грошового забезпечення. Окрім того відповідач вказує, що позивач з вимогою виплатити індексацію грошового забезпечення звернувся до суду через три роки після звільнення. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.23-37).

05.01.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів, викладених у відзиві відповідачем, підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач з 07.11.2015 по 31.12.2016 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Сумській області.

Наказом від 29.12.2016 №434 о/с позивача з 31.12.2016 звільнено зі служби в поліції (а.с.7).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою надати інформацію про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.12.2016.

У зв`язку з тим, що Головне управління Національної поліції в Сумській області не виплатило належні позивачу грошові кошти в день звільнення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Сумським окружним адміністративним судом від 04.06.2020 у справі №480/147/20, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.12.2016; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 07.11.2015 по 31.12.2016.

На виконання вказаного рішення суду, 17.09.2020 відповідачем проведено остаточний розрахунок з позивачем та виплачено індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 656,21 грн., що підтверджується меморіальним ордером №2563519 ("призначення платежу: індексація грошового забезпечення звільненим згідно судового рішення") (а.с. 13).

Отримавши вказану виплату ОСОБА_1 подав позов, який є предметом розгляду даної справи та у якому позивач зазначає, що оскільки у день його звільнення - 31.12.2016 відповідачем не було здійснено з ним остаточного розрахунку, а саме не було виплачено індексацію грошового забезпечення, то він має право на застосування статті 117 КЗпП України в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, позивач зазначає, що з відповідача слід стягнути на його користь середній заробіток (грошове забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 01.01.2017 по день фактичного розрахунку - 17.09.2020.

Згідно з витягом розрахунково-платіжної відомості про отримане позивачем грошове забезпечення з листопада 2015 року по грудень 2016 року, протягом 2 місяців, що передували місяцю звільнення зі служби, позивач отримав таке основне грошове забезпечення: у жовтні 2016 року - 7105,64 грн.; у листопаді 2016 року - 7105,64 грн.; всього за 2 місяці - 14211,28 грн.

Сукупна кількість календарних днів за жовтень та листопад 2016 року складає 61 день. Таким чином, середньоденне грошове забезпечення позивача складає 232,97 грн. (грошове забезпечення, отримане за 2 місяці, що передували звільненню, 14211,28 грн. : 61 календарний день = 232,97 грн.).

Затримка розрахунку при звільненні складає 1355 календарних днів (період з 01.01.2017 по 17.09.2020), тому, як зазначає позивач, середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день виплати становить 315674,35 грн. (середньоденне грошове забезпечення 232,97 грн. х кількість календарних днів затримки розрахунку 1355 календарних дні).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання проходження служби особами рядового начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію».

Приписами статті 77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Проте зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тобто відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Таким чином, у разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності.

Оскільки в день звільнення ОСОБА_1 - 31.12.2016 відповідачем не було здійснено з ним остаточного розрахунку, а саме не було виплачено індексацію грошового забезпечення, то позивач має право на застосування статті 117 КЗпП України в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вирішуючи питання щодо розміру суми компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд зазначає наступне.

Механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати наступне:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц).

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №816/1640/17.

З матеріалів справи вбачається, що сума невиплаченої індексації грошового забезпечення позивача склала 656,21 грн., а затримка її виплати виникла в періоді з 31.12.2016 по 17.09.2020.

Разом з тим, позивач просить нарахувати та виплатити середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні із розрахунку 315674,35 грн.

Суд вважає, що вказана сума у порівнянні із виплаченою позивачу сумою індексації грошового забезпечення у розмірі 656,21 грн. не є співмірною.

Тому, при вирішенні питання про розмір стягнення середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасною виплатою суми 656,21 грн. суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати, розмір майнових втрат позивача спричинених невиплатою йому суми 656,21 грн.

Суд, виходячи з принципу пропорційності та з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає належним і достатнім способом відновлення порушеного права позивача - стягнення на його користь 656,21 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 656,21 грн.

Слід також зазначити, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо невиплати при звільненні зі служби всіх належних грошових сум та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату спірної суми, не є позовними вимогами, які відновлюють порушене право позивача у спірних правовідносинах, оскільки ефективним засобом відновлення порушеного права позивача є саме стягнення спірної суми, у зв`язку чим, вищевказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" і такий ним не сплачувався, про понесення будь-яких інших судових витрат позивач не заявляв.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23, м. Суми, Сумська область, 40000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 656,21 грн. (шістсот п`ятдесят шість грн. 21 коп.).

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько