Справа № 2-а-4782/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4782/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Ваталінській М.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Комісарчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 (далі - ПП ОСОБА_1 ) до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (далі - ТУ ГДІ у Вінницькій області) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування фінансової санкції

в с т а н о в и в :

В листопаді 2010 року ПП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТУ ГДІ у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансової санкції № 112149 від 26.10.2010 року.

Зазначав, що на підставі акту перевірки № 192584 від 17.10.2010 року, постановою начальника ТУ ГДІ у Вінницькій області № 112149 від 26.10.2010 року до нього застосовані фінансові санкції, за здійснення спеціальних пасажирських перевезень пасажирів без документів, а саме без належно оформленого паспорта автобусного маршруту, що є порушенням статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 1700 грн.

Посилаючись на те, що паспорт автобусного маршруту у нього є в наявності, затверджений, у відповідності до Наказу Мінтрансзв`язку № 1142 від 27.12.2004 року, замовником ТОВ "Євроінвестгруп" 15.05.2010 року, а посилання відповідача на Наказ Мінтранс зв`язку № 278 від 07.05.2010 року, яким затверджено Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, відповідно до статті 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" Мінтрансзв`язку не надано права на розроблення та затвердження паспорта маршрутів інших режимів користування, крім загального, позивач просив задовольнити позов. Крім того вказував, що до нього невірно застосовано фінансову санкцію за ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", так як даний абзац передбачає відповідальність за експлуатацію легкового автомобіля , облаштованого як таксі, без наявної ліцензійної картки.

В судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила наступне. 17.10.2010 року о 14.00 год. в м. Вінниці інспекторами ТУ ГДІ у Вінницькій області було здійснено перевірку автомобіля марки Фольцваген н/з НОМЕР_1 та встановлено, що даним транспортним засобом здійснюються пасажирські перевезення по маршруту Вінниця-Київ-Вінниця без відповідно оформлених документів, а саме в порушення вимог Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту", затвердженого Наказом Мінтрансзв`язку України № 278 від 07.05.2010 року, паспорт маршруту не погоджено із організатором перевезень. В зв`язку з чим, на підставі ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановою начальника ТУ ГДІ у Вінницькій області № 112149 від 26.10.2010 року до позивача застосовані фінансові санкції, за здійснення спеціальних пасажирських перевезень пасажирів без належно оформленого паспорта автобусного маршруту, що є порушенням статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 1700 гривень.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2010 року о 14-00 год. державними інспекторами ТУ Головавтотрансінспекції у Вінницькій області, проведено перевірку транспортного засобу марки "WV" номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 192584 від 17.10.2010 року.

Даним актом виявлено порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з регулярних - спеціальних перевезень за маршрутом "Вінниця-Київ-Вінниця" без оформленого паспорту маршруту.

26 жовтня 2010 року начальником ТУ ГДІ у Вінницькій області винесено постанову № 112149 про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 1700 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення. Зокрема, документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Пунктом 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" передбачено, що під час проведення рейдової перевірки, між іншим, перевіряється: наявність визначених ст. 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 278 від 07.05.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 року за №408/17703, затверджено Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту. Визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2004 N 1142 "Про затвердження Форми паспорта міського та приміського автобусного маршруту загального користування, Форми паспорта міжміського автобусного маршруту загального користування та Інструкції про порядок складання та ведення паспортів міського, приміського, міжміського та міжнародного автобусних маршрутів загального користування", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18.02.2005 за N 248/10528 (надалі - Порядок).

Пунктом 2.14 Порядку визначено, що затвердження паспорта маршруту регулярних спеціальних перевезень здійснюється замовником послуг за погодженням із організатором перевезень на відповідній території (в частині маршруту та графіка руху).

Згідно ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" регулярні спеціальні пасажирські перевезення - це перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством обов`язок затвердження паспорту маршруту покладено на замовника послуг, а не на перевізника, яким в даному випадку є позивач. В свою чергу, перевізник несе відповідальність за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів за відсутності оформлених документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, чинним законодавством України не покладено відповідальність на перевізника за відсутність погодження маршруту та графіка руху із організатором перевезень.

Разом з тим, пунктом 4 Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №278 від 07.05.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 року за №408/17703 установлено, що паспорти регулярних автобусних маршрутів, затверджені відповідно до вимог наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2004 N 1142, можуть застосовуватися до закінчення терміну їх дії, однак не пізніше ніж до 1 січня 2011 року.

Відповідно визначень даних в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт":

автобусний маршрут це шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;

автобусний маршрут загального користування це автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні пасажирські перевезення;

автобусний маршрут спеціальних перевезень це автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні спеціальні пасажирські перевезення;

З огляду на викладене, під поняттям "паспорт регулярного автобусного маршруту" слід розуміти "паспорт маршруту загального користування", так і "паспорт маршруту спеціальних регулярних перевезень".

Виходячи із того, що на час перевірки та під час розгляду справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт у позивача був в наявності паспорт маршруту, який затверджений 15.05.2010 року, згідно вимог Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2004 N 1142, а пунктом 4 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №278 від 07.05.2010 року, дозволено застосування такого паспорту маршруту до закінчення його дії, однак не пізніше ніж до 1 січня 2011 року, то висновок відповідача, що позивач надавав послуги з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" є безпідставним.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для притягнення ПП ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на викладене, відповідачем не надано достатніх доказів які б обґрунтовували правомірність прийняття постанови про застосування фінансових санкцій та не надано переконливих доказів, які б спростовували доводи позивача. Заперечення відповідача щодо позову не знайшли свого підтвердження доказами в судовому засіданні та спростовуються вищенаведеним обґрунтуванням.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею і документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області № 112149 від 26.10.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 3,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович