Справа № 359/11221/19
Суддя: Борець Є. О.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/9/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробова О.П.,

за участю представника відповідача Яреська А.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» до окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про скасування постанови про право-порушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого адміністративного позову.

1.1. В грудні 2019 року АТ «Українська залізниця» звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та посилалась на те, що т.в.о. начальника ОКПП «Київ» виніс постанову про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, №798 від 25 листопада 2019 року, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 17000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що перед початком міжнародного пасажирського перевезення працівники АТ «Українська залізниця» не перевірили у пасажирів потягу №32, що слідував за маршрутом «Рига-Київ», наявність документів, необхідних для в`їзду в Україну. Допущена бездіяльність призвела до того, що 16 листопада 2019 року приблизно о 16 годині 10 хвилин через державний кордон України на залізничну станцію пункту контролю «Київ-пасажирський» державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» була незаконно перевезена громадянка Китаю ОСОБА_1 з паспортним документом НОМЕР_1, в якому була відсутня віза для в`їзду в Україну.

1.2. Однак відповідно до ч.2 ст.221 Закону України «Про залізничний транспорт» від 4 липня 1996 року №273/96-ВР до початку перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні на перевізника покладається обов`язок перевірити наявність у пасажира лише паспортного документа, що посвідчує його особу. Цим Законом не передбачено ані право, ані обов`язок перевізника перевіряти документи, необхідні для в`їзду до держави прямування. У громадянки Китаю ОСОБА_1 був паспортний документ НОМЕР_1. Ці обставини свідчать про те, що в діях позивача відсутні навіть ознаки правопорушення, пов`язаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. Тому АТ «Українська залізниця» просить суд скасувати постанову №798 від 25 листопада 2019 року та закрити провадження в справі про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

2. Ставлення учасників судового процесу до адміністративного позову.

2.1. У судовому засіданні представник позивача Чикалов Р.Г. підтримує адміністратив-ний позов та наполягає на його задоволенні.

2.2. Представник відповідача Яресько А.В. заперечує проти задоволення позову та посилається на те, що згідно з п.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» паспортним документом іноземця є документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави, що не тільки підтверджує громадянство іноземця та посвідчує його особу, а також надає право на в`їзд чи виїзд з України. В паспортному документі громадянки Китаю ОСОБА_1 була відсутня віза, необхідна для її в`їзду в Україну. Тому представник відповідача Яресько А.В. просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. Встановлено, що т.в.о. начальника ОКПП «Київ» виніс постанову про право-порушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, №798 від 25 листопада 2019 року (а.с.9-11, 38-40), якою він наклав на АТ «Українська залізниця» штраф в розмірі 17000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ.

3.2. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що перед початком міжнародного пасажирського перевезення працівники АТ «Українська залізниця» не перевірили у пасажирів потягу №32, що слідував за маршрутом «Рига-Київ», наявність документів, необхідних для в`їзду в Україну. Допущена бездіяльність призвела до того, що 16 листопада 2019 року приблизно о 16 годині 10 хвилин через державний кордон України на залізничну станцію пункту контролю «Київ-пасажирський» державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» була незаконно перевезена громадянка Китаю ОСОБА_1 з паспортним документом НОМЕР_1, в якому була відсутня віза для в`їзду в Україну.

3.3. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про залізничний транспорт» від 4 липня 1996 року №273/96-ВР та Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ підприємства (їх об`єднання), установи, організації, фізичні особи-підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявності у пасажира документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

4.2. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ провадження у справі про правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутності події правопорушення; скасування встановленої цим Законом відповідальності; державної реєстрації припинення перевізника в результаті його ліквідації (припинення підприємницької діяльності для перевізника - фізичної особи-підприємця у зв`язку з його смертю).

4.3. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ посадова особа органу охорони державного кордону України, уповноважена накладати штрафи, приймає відповідне рішення протягом п`ятнадцяти днів після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи. Рішення оформлюється постановою відповідної особи. У справі про правопорушення посадова особа органу охорони державного кордону України виносить одну з таких постанов: про накладення штрафу; про закриття справи.

4.4. Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» від 10 січня 2002 року №2920-ІІІ постанову про накладення штрафу, що прийнята посадовою особою, зазначеною у статті 2 цього Закону, може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до місцевого суду за місцезнаходженням відповідного органу охорони державного кордону України, рішення якого є остаточним.

4.5. За правилами ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

5. Мотиви, якими керується при вирішенні адміністративного спору.

5.1. 6 квітня 2011 року набрав чинність Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності перевізників, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення» від 2 грудня 2010 року №2753-VI. Цим Законом був доповнений статтею 221 Закон України «Про залізничний транспорт» від 4 липня 1996 року №273/96-ВР. Відповідно до частини другої вказаної статті при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні перевізник був зобов`язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред`явив необхідні документи. 17 серпня 2012 року набрав чинність Закон України «Про внесення змін до статті 221 Закону України «Про залізничний транспорт» від 5 липня 2012 №5099-VI. Цим Законом була внесена зміна до частини другої статті 221 Закону України «Про залізничний транспорт» та викладено її в новій редакції, відповідно до якої при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні перевізник зобов`язаний до початку такого перевезення перевірити наявність у пасажира паспортного документа, що посвідчує особу пред`явника, або документа, що його замінює, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред`явив необхідні документи. Зі змісту пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до статті 221 Закону України «Про залізничний транспорт» вбачається, що внесення вказаної зміни було викликано недопущенням перекладення функцій співробітників прикордонної служби по здійсненню прикордонного контролю на провідників та водіїв транспортних засобів.

5.2. Ретельний хронологічний аналіз законодавства про залізничний транспорт свідчить про те, що починаючи з 17 серпня 2012 року у позивача відсутній обов`язок щодо здійснення перевірки наявності у пасажира документів, необхідних для в`їзду до України. Повноваження працівників АТ «Українська залізниця» обмежуються перевіркою наявності у пасажира лише паспортного документа, що посвідчує його особу. Зі змісту протоколу про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, №923903 від 16 листопада 2019 року (а.с.41-43) вбачається, що у громадянки Китаю ОСОБА_1 був паспортний документ НОМЕР_1, що посвідчував її особу (а.с.44). Ця обставина свідчить про те, що перед початком міжнародного залізничного перевезення позивач виконав обов`язок, передбачений ч.2 ст.221 Законом України «Про залізничний транспорт» від 4 липня 1996 року №273/96-ВР. В його діях відсутня подія правопорушення, пов`язаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. Тому на АТ «Українська залізниця» був безпідставно накладений штраф в розмірі 17000 гривень.

5.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача слід скасувати постанову №798 від 25 листопада 2019 року, а також закрити справу відносно АТ «Українська залізниця» у зв`язку з відсутністю події правопорушення, пов`язаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1, абз.1 ч.3 ст.243, ст.ст.245-246, ч.6 ст.250 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов акціонерного товариства «Українська залізниця» до окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про скасування постанови про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, задовольнити.

Скасувати постанову про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень №798 від 25 листопада 2019 року, якою на акціонерне товариство «Українська залізниця» був накладений штраф в розмірі 17000 гривень.

Справу відносно акціонерного товариства «Українська залізниця» закрити у зв`язку з відсутністю події правопорушення, пов`язаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Повний текст рішення суду складений 1 лютого 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець