Справа № 500/1931/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1931/19 пров. № А/857/14917/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Осташ В.В. у м.Тернопіль о 10:25, повний текст якого складений 21 жовтня 2020 року, у справі №500/1931/19 за адміністративним позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

19 cерпня 2019 року позивач Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 01.03.2019 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що підприємство було позбавлене можливості своєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних не залежало від його волі, а зумовлене протиправним утворенням контролюючим органом від`ємного балансу на рахунку платника - КП «Тернопільводоканал» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Згідно доводів позивача вказані обставини встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №826/26189/15.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що затримка реєстрації податкових накладних відбулась з вини позивача, а не внаслідок того, що ДФС протиправно утворено від`ємний баланс на рахунку у системі електронного адміністування податку на додану вартість, оскільки позивачем не доведено, що саме такий від`ємний баланс був у період несвоєчасності реєстрації податкових накладних (з 01.07.2017 по 30.01.2019).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі, аналогічних наведеним у позовній заяві. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

08 лютого 2021 року відповідачем заявлено клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, яке обгрунтовує тим, що позивачем пропущено місячний строк оскарження податкових повідомлень рішень з дня, наступного за днем після закінчення процедури їх адміністративного оскарження, предбачений п.56.19 ст.56 ПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведено камеральну перевірку даних податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного реєстру податкових накладних КП "Тернопільводоканал" за період з з 01.07.2017 по 30.01.2019.

Перевіркою встановлено, що згідно з ІС "Єдиний реєстр податкових накладних" податкові накладні, виписані КП "Тернопільводоканал", що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість за обревізований період, перелік яких наведено в акті перевірки від 05.02.2019, зареєстровані в ЄРПН з порушенням законодавчо встановлених термінів, а саме: порушено терміни реєстрації 7 195 податкових накладних на загальну суму ПДВ 4 394 063, 77 грн, що підтверджено інформацією з ЄРПН, про що складено актвід 05.02.2019 №764/19-00-5405/03353845 (т. 2 а.с. 153-245).

На підставі згаданого акту перевірки та відповідно до вимог п.120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.03.2019: №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, якими застосовано штрафні санкції на загальну суму 669 209, 59 грн.

Позивачем податкові повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку. За наслідками розгляду скарги КП "Тернопільводоканал" Державною фіскальною службою України про результати розгляду скарги від 24.05.2019 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (т.1 а.с.199-200).

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 01.03.2019: №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № протиравними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з положеннями статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки може бути, зокрема, своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Таким чином, метою камеральної перевірки є виявлення в даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які вказують на допущені платником податків порушення термінів реєстрації податкових накладних, відповідальність за що передбачена статтею 120-1 ПК України.

За визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Так, з 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість та пункт 11 підрозділу 2 Розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено абзацом 8 такого змісту: З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем). У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

В межах спірних правовідносин підлягають дослідженню обставини щодо наявності (відсутності) підстав для застосування юридичної відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України у зв`язку з порушенням строків реєстрації цих податкових накладних.

Об`єктом камеральної перевірки є, серед іншого, дані Єдиного реєстру податкових накладних. Саме аналізуючи дані цього реєстру у ході проведення камеральної перевірки відповідач встановив порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, що і стало підставою для накладення штрафу.

Предмет камеральної перевірки в межах спірних правовідносин охоплює питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 25 січня 2019 року (справа №826/1479/17), від 31 липня 2018 року (справа № 804/4056/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Із наявних в матеріалів справи доказів судом встановлено та не заперечується сторонами, що перелічені в акті камеральної перевірки податкові накладні КП "Тернопільводоканал", складені за період з 01.07.2017 по 30.01.2019, зареєстровані платником податків з порушенням встановлених ПК України строків. Зі змісту акту перевірки від 05.02.2019 слідує, що кількість днів порушення термінів реєстрації коливається від 1 до 20 днів (20 днів пропуску строку стосується двох ПН). Дані обставини не викликають у колегії суддів обгрунтованого сумніву щодо їх достовірності, відтак такі в силу приписів ч.1 ст.78 КАС України доказуванню не підлягають.

В обгрунтування протиправності оскаржуваного рішення контролюючого органу скаржник вказує на те, що затримка реєстрації податкових накладених відбулася не з вини позивача, а в наслідок незаконної бездіяльності органу Державної фіскальної служби України, оскільки таким органом протиправно утворено від`ємний баланс на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість КП "Тернопільводоканал", що, відповідно, унеможливило реєстрацію податкових накладних. Зазначає, що вказані обставини встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 року у справі № 826/26189/15.

Оцінюючи доводи позивача щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у зв`язку із неможливістю вчасно зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних ненавмисно, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 року у справі №826/26189/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано. Прийнято у цій частині нову постанову, якою позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України щодо незарахування на рахунок Комунального підприємства "Тернопільводоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджуються та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, в рахунок субвенції державного бюджету місцевим бюджетам у сумі 2056577,26 грн. з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет та зобов`язання Державної фіскальної служби України зарахувати шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку Комунального підприємства "Тернопільводоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 2056577,26 грн., відповідно до договору №3 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04 червня 2015 року - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо незарахування на рахунок Комунального підприємства "Тернопільводоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджуються та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, в рахунок субвенції державного бюджету місцевим бюджетам у сумі 2056577,26 грн з подальшим спрямуванням коштів. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зарахувати шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку комунального підприємства "Тернопільводоканал" у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти у сумі 2056577,26 грн., відповідно до договору №3 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04 червня 2015 року (дані Єдиного державного реєстру судових рішень).

Наведені обставини враховані судом першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на відповідність критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, та стосовно наявності підстав для визнання їх протиправними та скасування.

Так, з огляду на вказане, суд першої інстанції правомірно погодився з тверженнями позивача, що рішенням суду встановлено факт штучного та протиправного утворення органом ДФС від`ємного балансу на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Однак, як вірно виснував суд першої інстанції, доводи позивача про наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленими судовим рішенням у справі №826/26189/15 обставинами та неможливістю своєчасної реєстрації податкових накладних протягом періоду, охопленого перевіркою, з 01.07.2017 по 30.01.2019, є безпідставними з огляду на таке.

У разі, якщо від`ємний баланс на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість зумовив би несвоєчасність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, така реєстрація мала б бути проведена лише у квітні-травні 2019 року, оскільки як вбачається з листа ДФС України від 10.05.20 №2194/6199-99-12-03-0915 сума коштів субвенції на загальну суму 4415849, 90 грн в повному обсязі зарахована на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість КП "Тернопільводоканал" саме станом на 10.05.2019 (т. 3 а.с. 3). Натомість, як зазначено вище, кількість днів порушення термінів реєстрації податкових накладних складених в період з 01.07.2017 по 30.01.2019 коливається в межах від 1 до 20 днів.

Також долучені представником позивача до матеріалів справи Баланси (звіти про фінансовий стан) КП "Тернопільводоканал" станом на: 30.06.2017, 30.09.2017, 31.12.2017, 31.03.2018, 30.06.2018, 30.09.2018 та 31.12.2018 не можуть слугувати належними та допустимими доказами на підтвердження обставин, що станом на день реєстрації всіх 7195 податкових накладних на рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість були відсутні необхідні суми коштів.

Крім того, слід зазначити, що згідно з п.200-1.5 ст.200-1 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1177 (далі - Порядок №569), визначено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку (п.2 Порядку № 569).

Відповідно до п.13 Порядку № 569 ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН.

Однак, позивачем в обгрунтування протиправності рішення контролюючого органу не надано доказів вжиття сукупності належних та послідовних заходів, спрямованих на недопущення виявлених контролюючим органом порушень.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення підприємства до фіскального органу за податковою консультацією відповідно до ст.52 ПК України з метою вирішення питання реєстрації податкових накладних протягом спірного періоду.

В Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних не міститься визначення поняття "реєстрація податкової накладної". Натомість, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Наведені нормативні положення дають підстави для висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДФС, та/або безпосередніх дій працівників ДФС, на яку (які) платник податку не має впливу.

У цьому контексті встановлена нормою пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригуваннядо такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДФС у строк, встановлений цією статтею.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 липня 2019 року (справа №0940/1600/18), від 12 лютого 2020 року (справа №1640/3102/18).

Аналіз наведених положень, співставлених з встановленим обставинами справи, зумовлюють висновок, що затримка реєстрації податкових накладних відбулася з вини позивача, а не в наслідок протиправного утворення органом від`ємного балансу на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, оскільки позивачем не доведено, що саме такий від`ємний баланс був в період несвоєчасної реєстрації ПН (з 01.07.2017 по 30.01.2019).

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності застосування контролюючим органом штрафних санкцій до позивача за порушення строку реєстрації вищевказаних податкових накладних, оскільки останні подані до реєстрації позивачем з порушенням граничних строків, встановлених ПК України, що вказує на елемент протиправності в його діянні, та, як наслідок, притягнення його до відповідальності.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Тернопільводоканал" про скасування податкових повідомлень-рішень голвного управління ДФС у Тернопільській області від 01.03.2019 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені Конституцією та законами України.

Щодо покликань відповідача на наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду колегія суддів наголошує на тому, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду вже досліджувалось в межах розгляду даної справи та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду було скасовано з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства Ураїни, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року у справі №500/1931/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції у визначеному Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 12.02.2021.