Справа № 280/8294/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 лютого 2021 року Справа № 280/8294/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.10.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 10.10.2019 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списоком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, пенсійним органом відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю довідок про підтвердження пільгового стажу. Посилаючись на підтвердження пільгового стажу трудовою книжкою, архівними довідками та на правові висновки Верховного Суду, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву від 04.01.2021 №54/07-1 (вх.№284 від 05.01.2021), зазначає, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 управлінням встановлено, що наявного пільгового стажу позивача за Списком № 2, підтвердженого уточнюючими довідками недостатньо для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

12.01.2021 представником позивача подано відповідь на відзив (вх. №1334), в якому вона посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 31.10.2019 року по справі № 688/4170/16-а, та на ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно із якою відповідач мав надати докази роботи ОСОБА_1 у спірні періоди за професією електрозварника неповний робочий день, а також докази перевірки первинних документів позивача з виїздом на підприємство або копій запитів відповідних документів.

Ухвалою суду від 11.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/8294/20. Призначено судове засідання на 05.12.2021 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

10.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується відповідною копією в матеріалах справи.

Повідомленням від 30.10.2019 № 3754/02.4 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивача сповіщено про прийняття рішення відмовити йому у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, із посиланням на відсутність довідок, підтверджуючих пільговий стаж.

Позивач не погодившись з відмовою та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу в період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності необхідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п. 2 ч. 2 статті 114 Закону №1058-ІV після досягнення 56 років є 27 років 6 місяців загального стажу, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2 з урахуванням проведеної атестації робочих місць 10 років.

Загальний стаж ОСОБА_1 не є спірним, оскільки не вказується відповідачем підставою для відмови у призначенні пенсії, визнається ним у розрахунку стажу та у відзиві на позов у розмірі 28 років 11 місяців 12 днів.

Згідно із розрахунком стажу відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 враховано лише період роботи на ПАТ «Запоріжвогнетрив», що складає 2 роки 1 місяць 13 днів.

Тобто для призначення пенсії ОСОБА_1 з 56 років пенсійний орган мав зарахувати йому додатково щонайменш 7 років 10 місяців 17 днів.

Відповідним спірним періодом позивач вважає період його роботи у спецпідприємстві «Укрспеценерго», реорганізованому у Міжрегіональну компанію «Спеценерго» з 26.04.1985 по 10.10.1992 та з 15.03.1995 по 16.04.1996, який відповідач не зараховує, оскільки вимагає довідку про підтвердження пільгового стажу.

Спірні періоди роботи позивача з 26.04.1985 по 10.10.1992 та з 15.03.1995 по 16.04.1996 складають 8 років 6 місяців 17 днів.

Із змісту повідомлення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії, відповіді на адвокатський запит від 13.07.2020 №0800-0204-8/33641 та відзиву на позов вбачається, що у зарахуванні спірних періодів стажу до пільгового за списком №2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено, оскільки підприємство, на якому працював позивач, відповідно до державного реєстру не ліквідовано, при цьому у позивача відсутня довідка про підтвердження пільгового стажу та інформація про фактично відпрацьований час.

Суд не погоджується із доводами відповідача у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_2 містить усі необхідні записи про стаж його роботи за професією газоелектрозварника/електрогазозварника - №9-11, 17-18, які внесено у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Запис у трудовій книжці позивача про період роботи з 26.04.1985 по 10.10.1992 відповідає вимогам п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162.

У період роботи ОСОБА_1 з 15.03.1995 по 16.04.1996, діяла Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, та відповідний запис відповідає її вимогам.

Оскільки на момент працевлаштування ОСОБА_1 15.03.1995 атестація на підприємстві не була завершена, об`єктивно, що інформація про результати її проведення не могла бути вказана, тому посилання відповідача на абз. 4 п. 2.14 Інструкції від 29.07.1993 № 58 безпідставні.

У постанові від 31.10.2019 по справі № 688/4170/16-а Верховний Суд висловив правову позицію, що відсутність окремих первинних документів не може бути наслідком позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах при наявності в нього необхідного пільгового стажу, який підтверджується записами у трудовій книжці. Крім того, суд дійшов висновку, що Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637, як слідує з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або записів у ній.

Позивачем надано докази його звернення до Міжрегіональної компанії «Спеценерго» на видачу довідки про підтвердження пільгового стажу та повернення поштового відправлення по причині відсутності підприємства за адресою його реєстрації в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код ЄДРПО 05774309).

Архівні довідки, що отримувались на запити відповідача свідчать про те, що документи з особового складу спецпідприємства «Укрспеценерго», що було реорганізовано у Міжрегіональну компанію «Спеценерго» було передано в архівний відділ Печерської районної державної адміністрації в місті Києві.

Наведене підтверджує об`єктивну неможливість отримання позивачем довідки про підтвердження його пільгового стажу від Міжрегіональної компанії «Спеценерго».

До того ж про неможливість отримання довідки, що уточнює пільговий стаж у спецуправлінні «Укрспеценерго», реорганізованому у Міжрегіональну компанію «Спеценерго», свідчить наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень багатої кількості справ, в яких позивачі працювали у цьому підприємстві та не маючи відповідних довідок, просили суд зобов`язати пенсійний орган призначити пенсію на підставі трудової книжки, зокрема це справи 802/1163/18-а, 341/233-14а.

Довідками про заробітну плату ОСОБА_1 , копіями особистих карток № 3279, №3551 підтверджується період його роботи, отримання ним заробітної плати та відсутність відомостей про роботу з неповним робочим днем, або переведення на іншу роботу.

Копією наказу про створення Межрегіональної компанії «Спеценерго» від 30.12.1993 №158 підтверджується реорганізація спецпідприємства «Укрспеценерго».

Згідно із листом архівного відділу Печерської районної адміністрації в м. Києві від 13.09.2019 № 105/01-4149/1 документи, які містять інформацію про фактично відпрацьований час в архівний відділ не передавались.

Професії газоелектрозварника/електрогазозварника містяться у списку №2 у розділі ХХХІІ «Загальні професії», затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 та в подальшому у розділі «Загальні професії» списку №2, затвердженому постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Згідно із правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17 та від 27.03.2020 у справі №607/1266/2017 електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Оскільки професії позивача містяться у розділі «Загальні професії», умови, в яких виконувались роботи, для встановлення пільгового стажу значення не мають, адже сам факт виконання робіт за цими професіями вже свідчить про їх шкідливість.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Порядок № 442 набув чинності з 21.08.1992, тому до цього часу атестація робочого місця не вимагається.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Копіями наказів про проведення атестації робочих місць від 04.10.1994 №93, та про результати атестації робочих місць від 16.10.1995 № 80 підтверджується право на зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів його роботи.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року).

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Проте відповідач не надав доказів того, що у спірні періоди ОСОБА_1 працював за професією електрозварника неповний робочий день або на іншому робочому місці.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні при призначенні пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 2 періодів роботи позивача з 26.04.1985 по 10.10.1992 та з 15.03.1995 по 16.04.1996, що разом із вже врахованим відповідачем пільговим стажем складає 10 років 8 місяців, тобто стаж достатній для призначення пенсії з п`ятдесяти шести річного віку.

Щодо дати призначення пенсії за віком на пільгових умовах суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилось 56 років, із заявою про призначення пенсії за віком він звернувся 10.10.2019, а отже пенсія за віком на пільгових умовах має бути призначена йому з дня звернення.

Оскільки у даній справі є лише спірним зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи позивача, що досліджено судом під час розгляду справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, оскільки ефективним способом захисту позивача буде визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 840,80 грн. судового збору, який в порядку ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про зобов`язання призначити пенсію, - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні ОСОБА_2 пільгової пенсії, викладене в повідомленні від 30.10.2019 №3754/02.4.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.10.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10.02.2021

Суддя О.О. Артоуз