Справа № 805/4333/18-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 805/4333/18-а

адміністративне провадження № К/9901/21156/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №805/4333/18-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправним і скасування акту Форми Н-5 від 18 лютого 2018 року, акту форми НТ, визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання скласти акт Форми Н-1,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року (прийняту у складі: головуючого судді Абдукадирової К.Е.)

і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (прийняту у складі: головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.).

УСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області зі складання акту Форми Н-5 від 18 лютого 2018 року, за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 11 січня 2018 року о 18:25 год в частині правильності встановлення обставин, що мали місце під час настання нещасного випадку, а також в частині відповідності його змісту Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346;

- визнати протиправним і скасувати акт Форми Н-5 від 18 лютого 2018 року розслідування нещасного випадку, що стався 11 січня 2018 року о 18:25 год;

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області зі складання акту Форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру від 2 квітня 2018 року;

- визнати протиправним і скасувати акт Форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру від 2 квітня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо нескладання стосовно ОСОБА_1 акту Форми Н-1 про нещасний випадок (у тому числі поранення) і зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області скласти цей акт.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що позивач входив до слідчої оперативної групи під час проведення слідчих дій з вилучення гранати РГД-5 і на нього як на представника правоохоронного органу було скоєно напад, в результаті якого йому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Позивач стверджує, що нещасний випадок трапився під час проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки він виконував свої безпосередні службові обов`язки та не порушував службової дисципліни.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, закрито провадження у цій справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Донецькій області зі складання акту Форми Н-5 від 18 лютого 2018 року, за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 11 січня 2018 року о 18:25 год в частині правильності встановлення обставин, що мали місце під час настання нещасного випадку, а також в частині відповідності його змісту Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346; визнання протиправним і скасування акту Форми Н-5 від 18 лютого 2018 року розслідування нещасного випадку, що стався 11 січня 2018 року о 18:25 год; визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Донецькій області зі складання акту Форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру від 2 квітня 2018 року; визнання протиправним і скасування акту Форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру від 2 квітня 2018 року.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди першої й апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до копії доповідної записки від Начальника Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про виконання листа ГУНП в Донецькій області від 18 лютого 2019 року №204/23/01-2019 року керівництвом Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області прийнято рішення щодо скасування актів форми Н-5 та НТ стосовно нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 11 січня 2018 року. Крім того, відповідно до наказу Лівобережного ВП Центрального ГУНП в Донецькій області від 25 лютого 2019 року №87 створено комісію з повторного розслідування нещасного випадку, що стався з капітаном поліції ОСОБА_1 .

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, а суд апеляційної інстанції погодився з цим висновком, про те, що оскаржувані порушення в частині вказаних позовних вимог були виправлені відповідачем. Водночас суди попередніх інстанцій зазначили про відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечення)

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є необґрунтованими, прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також без повного і всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції до правовідносин, що мали місце, неправильно застосував норми пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи. Оскільки, на думку позивача, добровільне скасування відповідачем актів форми Н-5 і форми НТ не відновлюють його порушених прав щодо нескладання акту форми Н-1 про нещасний випадок, а тільки створюють ситуацію невизначеності щодо можливості відновлення його права на складання вказаного акту.

Крім того, як зазначає позивач, відповідач у судовому засіданні визнав неправильність і незаконність службового розслідування. Отже, у судів першої й апеляційної інстанції були всі законні підстави дати свою оцінку результатам цього службового розслідування і все ж таки зобов`язати відповідача скласти акт форми Н-1, чого зроблено не було.

Відповідач не надав суду свого відзиву на касаційну скаргу.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами першої й апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 2016 року працює на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області.

11 січня 2018 року ОСОБА_1 , перебуваючи на службі у складі слідчо-оперативної групи, отримав тілесні ушкодження.

Наказом Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 19 січня 2018 року №41 створено комісію з розслідування нещасного випадку, який стався з капітаном поліції ОСОБА_1 .

За наслідками проведення службового розслідування, складено і затверджено акти форми Н-5 - розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 18 лютого 2018 року і форми НТ - про нещасний випадок невиробничого характеру від 2 квітня 2018 року.

Згідно висновків, викладених в актах, нещасний випадок стався 11 січня 2018 року з капітаном поліції ОСОБА_1 , за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1346 від 27 грудня 2002 року і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за №83/7404, тому вважається таким, що стався в період проходження служби, і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Вважаючи зазначені акти протиправними і необґрунтованими, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

III. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом від 27 грудня 2002 року №1346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року №83/7404 затверджений «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» (далі - «Порядок №1346»).

Цей Порядок №1346 розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

У відповідності до пункту 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

За змістом пункту 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пунктом 3.10 Порядку №1346 визначено, що Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

За змістом пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №460-ІХ, що набрав чинності 8 лютого 2020 року, внесено ряд змін до Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - «КАС України»), зокрема до Глави 2 «Касаційне провадження» Розділу III «Перегляд судових рішень».

Разом з тим, пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 у цій справі подана до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року №460-ІХ, то здійснюючи касаційний перегляд справи Верховний Суд керується положеннями КАС України, які діяли до набрання чинності вказаним Законом, тобто у редакції Кодексу, чинній до 8 лютого 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. Водночас, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень протиправними.

Суд зазначає, що відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 5 Кодексу встановлює шляхи захисту порушених, на думку позивача, прав, свобод або законних інтересів, серед яких, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом цього спору окрім іншого є протиправність дій відповідача щодо складання акту форми Н-5 від 18 лютого 2018 року та акту форми НТ від 2 квітня 2018 року про розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем - капітаном поліції ОСОБА_1 11 січня 2018 року.

Водночас під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач надав суду копію доповідної записки від Начальника Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про те, що на виконання листа ГУНП в Донецькій області від 18 лютого 2019 року №204/23/01-2019 року керівництвом Лівобережного відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області прийнято рішення щодо скасування актів форми Н-5 і форми НТ стосовно нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 11 січня 2018 року. Разом з тим, наказом Лівобережного відділення поліції Центрального ГУНП в Донецькій області від 25 лютого 2019 року №87 створено комісію з повторного розслідування нещасного випадку, що стався з капітаном поліції ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що відповідач скасував оскаржувані акти форми Н-5 і форми НТ стосовно нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 11 січня 2018 року, та призначив повторне розслідування зазначеного нещасного випадку, відповідач самостійно виправив допущене порушення прав позивача. Також суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що у суду відсутні підстави вважати, що повне відновлення прав і законних інтересів позивача неможливе без визнання протиправними дій відповідача зі складання акту Форми Н-5 від 18 лютого 2018 року та акту Форми НТ від 2 квітня 2018 року і скасування оскаржуваних актів. Як зазначалося вище, оскаржувані позивачем акти самостійно скасовані відповідачем і призначене повторне розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем. Відтак, оскаржувані акти не породжують жодних правових наслідків для позивача.

Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про те, що належним виправленням оскаржуваного ним порушення з боку відповідача є складання акту форми Н-1, оскільки його складанню передує проведення службового розслідування в порядку, передбаченому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346, яким затверджено «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи Міністерства внутрішніх справ України».

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на повно встановлених обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що доводи наведені у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої й апеляційної інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на результат касаційного перегляду справи судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду