Справа № 520/8156/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р.Справа № 520/8156/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року (суддя Панов М.М.; м. Харків) по справі № 520/8156/2020

за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, та пені в сумі 168678,91 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року адміністративний позов Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "НВ фірма "Ротормаш" (юридична адреса: проспект Льва Ландау, 171, м. Харків, інд. 61060, , МФО 334851, р/р НОМЕР_1 , банк АТ «Пумб») на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к. 16, , одержувач: Казначейство України Р/рахунок: UA0020003, МФО:899998, УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова) адміністративно-господарські санкції за незайняте робоче місце, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, та пені в сумі 33735 (тридцять три тисячі сімсот тридцять п`ять) грн 78 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 в частині стягнення з ТОВ "НВ фірма "Ротормаш" на користь позивача адміністративно-господарських санкцій за незайняте робоче місце, призначене для осіб з інвалідністю, та пені в сумі 33735,78 грн. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем було відмовлено у працевлаштуванні 1 особі з інвалідністю за направленням Харківського міського центру зайнятості через те, що кандидат не підходить на робоче місце. Вказує, що законодавством встановлено заборону відмовляти в укладенні трудового договору з мотивів інвалідності за винятком випадків, передбачених законом. При цьому відмова в укладенні трудового договору особі з інвалідністю з підстав невідповідності вимогам посади, яку вона бажає зайняти, не може свідчити про її необґрунтованість. Скаржник вважає, що позивачем не було доведено шляхом надання належних доказів факту здійснення відповідачем необґрунтованої відмови у працевлаштуванні одній особі з інвалідністю за направленням центру зайнятості, а саме, що відповідач відмовив ОСОБА_1 , яка була направлена на вакантну посаду оператор верстатів з програмним керуванням 5 розряду в укладенні трудового договору з мотивів інвалідності, як і не надано доказів того, що ОСОБА_1 відповідала вимогам зазначеної вакансії, які відповідач визначив у Звітності за формою 3-ПН.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до частини 1 статті 19 зазначеного Закону та згідно форми 10-ПІ "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2019 рік середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2019 році становила - 85 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, якім відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 5.

В звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік за формою № 10-ПІ, ТОВ "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" зазначено середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу по підприємству в кількості 85 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність в кількості 0 особи. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" в кількості 5 особи.

Беручи до уваги дані звіту, позивачем розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, виходячи із кількості незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю (3 особи) у розмірі 166235,28 грн. та пені 2443,63 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було відмовлено у прийнятті на роботу 1 особі з інвалідністю та дійшов висновку, що відповідачем не було у повному обсязі виконано передбачений законодавством обов`язок щодо працевлаштування особи з інвалідністю.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" № 875-XII від 21.03.1991 року (далі Закон № 875-XII), з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан її здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 3ст.18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. ( ч. 1ст. 18 Закону № 875-XII).

Відповідно до частини 3статті 18-1 Закону № 875-XII, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Аналіз вищевказаних положень дає підстави для висновку про те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні на підприємства покладено обов`язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що не супроводжується обов`язком пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов`язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в частині першій статті 18Закону № 875.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах по справі № 817/1188/18 від 24 квітня 2019 року та по справі № 812/1164/18 від 31 липня 2019 року.

Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року №129передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №875-XIIдля підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною першою статті 20 Закону №875-ХІІвстановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченимстаттею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно з пунктом 4 частини 3статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067 роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 70 від 31 січня 2007 року звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

На виконання пункту 4 частини 3статті 50 Закону № 5067 наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Відповідно до п. 5 Порядку подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого вказаним наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 N 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 грудня 2016 року N 1476), форма N 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії.

Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Актуальність зазначених у формі N 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку (п. 4 згаданого Порядку).

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, протягом 2019 року в ТОВ "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" за основним місцем роботи працювала середньооблікова кількість осіб в кількості 85 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність в кількості 0 особи. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» в кількості 3 особи.

Згідно листа Харківського міського центру зайнятості від 15.06.2020 №ХМЦЗ-03-5852 вбачається, що ТОВ "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ", потягом 2019 року надавало звітність - інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН з вказанням "вакансій для інвалідів".

Протягом 2019 року ТОВ "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" не було працевлаштовано жодної особи з інвалідністю за направленням Харківського міського центру зайнятості.

Також судом встановлено, що ТОВ "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" було відмовлено у працевлаштуванні 1 особі з інвалідністю за направленням Харківського міського центру зайнятості через те, що кандидат не підходить на це робоче місце.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону № 875-ХІІ відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.

Тобто, з системного аналізу норм ч. 3 ст. 17 та ч. 5 ст. 19 Закону № 875-ХІІ випливає, що незважаючи на наявність звітності про створені вакантні робочі місця для осіб з інвалідністю, факти необґрунтованої відмови таким особам у працевлаштуванні свідчать про відсутність цих спеціальних робочих місць.

Посилання скаржника на те, що така відмова була обґрунтованою, оскільки кандидат на вакантну посаду ОСОБА_1 не відповідала вимогам вакантної посади у частині необхідності стажу роботи за професією оператор верстатів з програмним керуванням 5 розряду, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, відповідачем не надано відомостей, що він у повному обсязі виконав вимоги закону в частині створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у таких осіб кваліфікації та знань, з урахуванням їх побажань, не обґрунтував причин відмови у працевлаштуванні вищевказаній особі.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованої відмови у працевлаштуванні 1 особи з інвалідністю.

Спірні санкції є адміністративно-господарськими, відтак на них розповсюджуються загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, визначені у статтях 216-218, 238, 241 Господарського кодексу України, системний аналіз яких посвідчує підставу сплати за наявності складу правопорушення, склад якого у межах спірних правовідносин позивачем не доведений.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У зв`язку з тим, що відповідачем не вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, враховуючи фактичну відмову особі з інвалідністю у працевлаштуванні, на нього може бути покладена відповідальність відповідно до вимог закону.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за незайняте робоче місце, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю, та пені в сумі 33735,78 грн.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "РОТОРМАШ" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року по справі № 520/8156/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 15.02.2021 року