Справа № 160/11096/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним висновку та визнання права,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в якій позивача просить:
1. визнати протиправними висновки у листі-відповіді Державної податкової служби України від 02.06.2020 року за № 2350/П/99-00-04-06-03-09 та від 10.07.2020 року за №/П/99-00-05-01-02-09 в частині застосування п. 165.1.40 ст. 165 Податкового Кодексу України;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до контролюючого органу з метою отримати індивідуальну податкову консультацію, проте, отримані відповіді повністю є незаконними та безвідповідальними по відношенню до платників податків, перекручує чинне законодавство України, змінюють безпідставно норми права та позбавляють платників податків на права визначені Податковим кодексом України.
Так, на офіційній сторінці Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16.10.2020 року розміщено повідомлення проте, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд доводить до відома учасників судового процесу про надзвичайно критичну ситуацію що склалася в суді в частині відправки поштової кореспонденції. У зв`язку з чим відправка поштової кореспонденції в Дніпропетровському окружному адміністративному суді припиняється через недостатність фінансування судової гілки влади.
В подальшому, в січні місяці 2021 року, було направлено відповідачу ухвалу суду від 06.10.2020 року, яка отримана Державною податковою службою України 20.01.2021 року та станом на 04.02.2021 року відзив відповідачем не надано.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.3 ст.243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за наданням індивідуальної податкової консультації стосовно того, чи повинна позивачка сплатити податок на прибуток з доходу від продажу земельної ділянки (для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га), набутої в 2019 році в межах норми безоплатної приватизації, визначених ст. 121 Земельного Кодексу України, та яка перебувала у власності позивачки менше 3-х років, а також чи повинна позивачка подати податкову декларацію за 2019 рік.
Позивачка в позовній заяві зазначає, що на її скаргу (позивачкою вказана скарга до позову не надана) все ж таки отримана відповідь за підписом заступника голови Державної податкової служби України Євгена Олейнікова від 02.06.2020 року за №2350/П/99-00-04-06-03-09.
Позивачка зазначає, що отримана відповідь повністю є незаконною та безвідповідальною по відношенню до платників податків, перекручує чинне законодавство України, змінює безпідставно норми права та позбавляє платників податків на права визначені Податковим кодексом України.
11.06.2020 року позивачкою оскаржено дії заступника Голови Державної податкової служби України Євгена Олейнікова, викладені у листі від 02.06.2020 року за № 2350/П/99-00-04-06-03-09, до Голови Державної податкової служби України, Любченко Олексію Миколовичу .
Згідно позовної заяви, Голова Державної податкової служби України ще більше листом-відповіддю від 10.07.2020 року за № /П/99-00-05-01-02-09 перекрутив законодавство, яке діяло лише в 1993 році з посиланням на Декрет Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» 26.12.1992 року за № 15-92, та прийшов до наступного висновку: "що норми п.п. 165.1.40 п. 165.1 ст. 165 Кодексу в частині не включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми доходу отриманого таким платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) за нормами безоплатної передачі, визначеними статтею 121 Земельного кодексу України залежно від їх призначення, та майнових паїв, безпосередньо отриманих ним у власність у процесі приватизації стосуються платників податків яким протягом 1993 року були передані (приватизовані) земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) та майнові паї у відповідності до Декрету КМУ."
Не погодившись із вказаними відповідями, позивачка звернулася до суду.
Так, судом встановлено, що в листі Державної податкової служби України від 02.06.2020 року за № 2350/П/99-00-04-06-03-09 зазначено про невідповідність поданого звернення платника податків вимогам абз.4 п.52.1ст.52 Податкового кодексу України, а тому розглянуто відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадн».
В цьому ж листі зазначено, що розглянуто звернення щодо оподаткування доходу, отриманого від продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
Відповідачем відзив на позовну заяву не надано, як і звернення позивача від 15.05.2020 року та 22.05.2020 року.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 2 ст.175 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Суд звертає увагу, що позивачка в позовній заяві зазначила про те, що звернулася з метою отримати податкову консультацію.
Будь-яких посилань на те, що позивачка зверталася в порядку Закону України «Про звернення громадян» та мала наміри на розгляд її звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян» позов не містить.
Тому, з огляду на те, що позивачкою подано звернення про отримання податкової консультації, суд виходить з того, що необхідно встановити чи відповідає звернення вимогам ст.52 та чи відповідають дії відповідача вимогам податкового законодавства при наданні податкової консультації.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) встановлено, що за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин); підпис платника податків або кваліфікований електронний підпис; дату звернення.
На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".
Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 15 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків у паперовій або електронній формі до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.
В розумінні п.п.14.1.172. п.14.1 ст.14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій (пп.14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України).
Відповідно до п.52.2 ст.52 ПК України, індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Пунктом 52.3 статті 52 ПК України визначено, що за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Так, суд зазначає, що разом зі зверненням про отримання податкової консультації, позивачкою також надавався договір купівлі-продажу від 19.02.2019 року з якого можна встановити РНОКПП позивачки.
Таким чином, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, які спростовують вказані обставини, тому суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано свій обов`язок щодо надання податкової консультації, передбачений ст.52 Податкового кодексу України та протиправно не надано податкову консультацію на звернення позивачки, чим вчинено протиправну бездіяльність.
З огляду на вищевикладане, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у ненаданні індивідуальної податкової консультації на звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року вх.ДПС №П/769/Е3 та від 22.05.2020 року вх.ДПС №П/822 про отримання індивідуальної податкової консультації та зобов`язати повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року вх.ДПС №П/769/Е3 та від 22.05.2020 року вх.ДПС №П/822 про отримання індивідуальної податкової консультації.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними висновки у листі-відповіді Державної податкової служби України від 02.06.2020 року за № 2350/П/99-00-04-06-03-09 та від 10.07.2020 року за №/П/99-00-05-01-02-09 в частині застосування п. 165.1.40 ст. 165 Податкового Кодексу України суд зазначає, що оскільки вказані листи надані в порядку Закону України «Про звернення громадян», а позивач в позовній заяві не зазначає про порушення вимог вказаного закону, то правомірність формування та направлення вказаних листів розглянута в контексті вимог ст.52 Податкового кодексу України.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з аналізу вищезазначених норм можна зробити висновок про те, що функція податкової консультації полягає у допомозі платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або іншого нормативно-правового акта, який стосується оподаткування, і є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику щодо практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин. Статтею 52 ПК України передбачені обов`язкові вимоги щодо змісту податкової консультації та встановлено обов`язок контролюючих органів надавати податкові консультації з питань практичного застосування норм податкового законодавства, то відповідно платник податків має право на її отримання. Ненадання такої консультації або надання неякісної та/або незаконної податкової консультації, податковий орган тим самим порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та відповідного блага, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 ПК України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності. Тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але ніяких висновків або рекомендацій щодо їх застосування не має, або незаконна податкова консультація, підлягає скасуванню.
При цьому платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, й визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Обов`язковими ж складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Таким чином, висновки контролюючого органу будуть мати правові наслідки лише в тому разі, коли буде надана податкова консультація в порядку ст.52 Податкового кодексу України.
В іншому випадку, висновки в листах, наданих відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян», не створюють і не припиняють прав чи обов`язків позивача, оскільки лише отримання позивачем індивідуальної податкової консультації, зміст якої відповідає нормам діючого законодавства, є юридичним фактом, що є підставою для звільнення від відповідальності платника податку, який діяв у відповідності до наданих такою консультацією роз`яснень з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства.
Така ж правова позиція наведена і в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №813/2617/15 (адміністративне провадження №К/9901/8571/18).
Щодо п.2 позовних вимог відносно зобов`язання Державної податкової служби України розглянути повторно звернення ОСОБА_1 від 01.04.2020 року, то судом встановлено, що вказане звернення надавалося на адресу Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДПС у Дніпропетровській області та відповідь надавало Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Крім того, позивачкою заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу, проте, матеріали справи не містять докази понесення таких витрат.
Керуючись ст.ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у ненаданні індивідуальної податкової консультації на звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року вх.ДПС №П/769/Е3 та від 22.05.2020 року вх.ДПС №П/822 про отримання індивідуальної податкової консультації.
Зобов`язати Державну податкову службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року вх.ДПС №П/769/Е3 та від 22.05.2020 року вх.ДПС №П/822 про отримання індивідуальної податкової консультації.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 09.02.2021 року

Суддя О.В. Єфанова