Справа № 2-а-4615/10/0270
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4615/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича,

при секретарі судового засідання: Олійник Вікторії Валентинівні

за участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_4 - представник за довіреністю;

відповідача : Спесивцев В.В. - представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 04.11.2010р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.11.2010р. ДПІ у м. Вінниці прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ФОП ОСОБА_1 в сумі 11 300 грн. за порушення п. 1 ст. 3, п. 6 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". На думку позивача, вказане рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте - не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, недобросовісно та нерозсудливо.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях (а.с. 21-23). Крім того, зазначив, що ДПІ у м. Вінниці, приймаючи оскаржуване рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Свідки - ОСОБА_2 (головний державний податковий ревізор-інспектор ДПА у Вінницькій області) та ОСОБА_3 (головний державний податковий ревізор-інспектор ДПА у Вінницькій області) в судовому засіданні пояснили, що саме при продажу куртки пухової по ціні 2090 грн., 20.10.2010р., та 1 пари рукавичок жіночих по ціні 170 грн., 21.10.2010р., розрахункову операцію не було проведено через РРО, відповідні розрахункові документи, що підтверджують факт проведення розрахункових операцій не роздруковано та не видано. Крім того, книга обліку доходів та витрат при здійснені розрахункових операцій в магазині не використовується - відсутня (не представлена).

Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа.

Відповідно до направлень № 103619, № 103618, № 103620 від 20.10.2010р. виданих ДПА у Вінницькій області, головним державним податковим ревізорам - інспекторам ДПА у Вінницькій області Калиті О.В., Підвисоцькій О.Г., Чеснокову Г.В. доручено провести перевірку за дотриманням ПП ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, наслідки якої знайшли своє відображення в акті № 1167/02/32/23/ НОМЕР_1 від 21.10.2010р..

Згідно вказаного вище акту перевірки, службовими особами ДПА у Вінницькій області проведено перевірку магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ТЦ "Магіцентр", де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 .. Перевіркою виявлено порушення позивачем п. 1 ст. 3, п. 6 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме при продажу куртки пухової 1 шт. по ціні 2090 грн., 20.10.2010р., та 1 пари рукавичок жіночих по ціні 170 грн., 21.10.2010р., розрахункову операцію не проведено через РРО, відповідні розрахункові документи, що підтверджують факт проведення розрахункових операцій не роздруковано та не видано. Крім того, книга обліку доходів та витрат при здійснені розрахункових операцій в магазині не використовується - відсутні (не представлена).

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у м. Вінниці прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 04.11.2010р., яким за порушення п. 1 ст. 3, п. 6 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до СПД ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", застосовано штрафні санкції на суму 11 300 грн.

Вирішуючи спір по суті суд визнає заявлені вимоги позивача щодо скасування прийнятого відповідачем рішення обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб`єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб`єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Згідно з п. 1 ст. 3 цього Закону, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб`єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб`єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб`єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Як вбачається зі змісту акту перевірки № 1167/02/32/23/ НОМЕР_1 від 21.10.2010р., перевіряючими зазначено «До перевірки надано ... свідоцтво про сплату єдиного податку фізичною особою №383838 від 01.10.2010 року видане ДПІ у м. Вінниці, термін дії 2010 рік».

Аналізуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 фактично не могла порушити п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки перебуває на спрощеній системі оподаткування, а у відповідності до п. 6 ст. 9 цього ж Закону, суб`єктам підприємницької діяльності - фізичним особам, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб`єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку) надано право не застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки, за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка ДПІ у м. Вінниці № 52604 від 03.12.2010р.. в якій зазначено, що за ОСОБА_1 реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій не рахується.

Що стосується тієї обставини, що позивачем не виконано умову п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме, не забезпечено ведення книги обліку доходів і витрат, суд, вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

У відповідності до ст. 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, за неведення книги обліку доходів і витрат передбачено інший вид та порядок притягнення до відповідальності.

Порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що стали підставою для винесення відповідачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 04.11.2010р. не знайшли свого підтвердження належними доказами в ході розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на час винесення оскаржуваного рішення відповідач не мав достатніх для цього підстав, які б підтверджувалися належними доказами. Не встановлено таких підстав і за результатами розгляду даної адміністративної справи, що позбавляє дане рішення обґрунтованості, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. (стаття 86 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником позивача в судовому засіданні повністю доведено правомірність своїх вимог, однак відповідачем не надано суду достатньо доказів в обґрунтування своєї позиції у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Вінниці про застосування штрафних санкцій № від 04.11.2010р..

3. Стягнути з Державного бюджету на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в розмірі 3 грн. 40 коп..

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови можливо отримати: 13.12.10

Суддя Свентух Віталій Михайлович

07.12.2010