Справа № 260/3213/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2021 року м. Ужгород№ 260/3213/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, представник - Романець Н.Й.,

відповідача: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 16.09.2020 року у виконавчому провадженні №60985423 у розмірі 5100,00 грн.

В подальшому, Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року було задоволено заяву позивача про об`єднання справ №260/3213/20 та №260/3646/20 в одне провадження, в межах яких позивачем оскаржуються Постанови Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про накладення штрафу від 16.09.2020 року у розмірі 5100,00 грн. та від 21.10.2020 року у розмірі 10200,00 грн., які винесені в межах одного виконавчого провадження №60985423.

Позовну заяву мотивовано тим, що на виконанні Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавчий лист №260/766/19 від 19.12.2019 року з виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року, яким було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 у період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника за період 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року в загальній сумі 8035,08 грн. (восьми тисяч тридцяти п`яти грн. 08 коп.).

Листом від 30.01.2020 року Головне управління повідомляло відповідача, що виконавчий лист №260/766/19 виконано в січні 2019 року в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. З 01.01.2019 року гр. ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії. Пенсію за період з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року в загальній сумі 8035,08 грн. нараховано та обліковано.

Відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365», суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Однак 24 вересня 2020 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшла постанова Відділу примусового виконання рішень про накладення штрафу у виконавчому провадженні №60985423 від 16.09.2020 року у розмірі 5100,00 грн., за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/766/19 від 14.08.2019 року без поважних причин, а також відповідачем 21.10.2020 року відповідачем було повторно накладено штраф у розмірі 10200,00 грн., за невиконання рішення суду.

Представник позивача зазначає, що винесена постанова про накладення штрафу є безпідставною, необґрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття законного рішення, у зв`язку з тим, що органи Пенсійного фонду України здійснюють виплату пенсій лише у межах видатків, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету та бюджету Пенсійного Фонду України.

Таким чином, територіальні управління Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями розпорядника коштів у частині виплати пенсії, оскільки до їх повноважень входить призначення, перерахунок та формування відомостей на виплату пенсії в порядку, визначеному отримувачем (через відділення Укрпошти або банківські установи, які пройшли конкурсний відбір). Після проведення нарахування надається бюджетний запит на виділення коштів для виплати пенсій у порядку, визначеному Пенсійним фондом України.

Позивач вважає, що постанови про накладання штрафу є незаконними та підлягають скасуванню.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовної заяви та зазначає, що у зв`язку з тим, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/766/19 від 19.12.2019р. боржником ГУ ПФУ України у Закарпатській області в повній мірі не було виконано, в частині виплати пенсії по втраті годувальника за період 01.11.2018р. по 31.12.2018р. в загальній сумі 8035,08 грн., чим порушено ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», де чітко встановлено строки виконання рішень, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 16.09.2010 року №60985423.

Вищевказаною постановою зобов`язано боржника ГУ ПФУ України у Закарпатській області протягом 10 робочих днів виконати в повній мірі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/766/19 року від 19.12.2019 року та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Відповідач зазначив, що станом на 21.10.2020 року відомостей щодо виконання або неможливості виконання вищезазначеного рішення суду, боржником не надано, про причини невиконання також не повідомлено, у зв`язку з чим, на підставі ст.63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено повторну постанову від 21.10.2020 року №60985423 про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав висунуті позовні вимоги ти просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вказане, заслухавши думку представника позивача, суд вважає, що вжито всіх заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, не вбачає причин для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника за період 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року в загальній сумі 8035,08 грн.

Зазначене рішення набрало законної сили 31 жовтня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2019 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 260/766/19/2019, зокрема щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника за період 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року в загальній сумі 8035,08 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 60985423 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа № 260/766/19/2019, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 19 грудня 2019 року.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження листом від 30 січня 2020 року ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомили про те, що виконавчий лист № 260/766/19 виконано в січні 2019 року в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. З 01 січня 2019 року ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії. Пенсію за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року в загальній сумі 8035,08 грн нараховано та обліковано, але буде виплачено відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року за № 335 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365", після затвердження порядку виплати боргів. Проте, Кабінетом Міністрів України такий порядок так і не затверджено, що може бути об`єктивною причиною не виконання рішення суду стягувачем у повній мірі.

16 вересня 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаринець О.І. було винесено Постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №60985423, відповідно до якої на Головне управління пенсійного фонду України у Закарпатській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/766/19 від 14.08.2019 року без поважних причин.

21 жовтня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. було винесено повторну Постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №60985423, відповідно до якої на Головне управління пенсійного фонду України у Закарпатській області накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/766/19 від 14.08.2019 року без поважних причин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, відповідач у справі суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок по примусовому виконанню виконавчих документів.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1, 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Відповідно до ст.23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Пунктом 1 «Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд) Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст.4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Враховуючи те, що відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

За наслідками судового розгляду встановлено, що позивачем нараховано заборгованість з пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 та обчислена сума для виплати пенсії за період 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року в загальній сумі 8035,08 грн. Вказана сума не виплачена, оскільки відсутні кошти для виплати саме таких сум заборгованості.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про [...] накладення штрафу належать до [...] відповідальності [...] за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії […].

Згідно статті 75 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», в редакції Закону України №2417-VIII від 15.05.2018 року, особа не несе відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі, якщо таке невиконання, сталося з поважних причин.

З урахуванням встановлених у справі обставин та на підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати cуми пенсії за відсутності фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, відтак накладення штрафу на ГУ ПФУ в Закарпатській області у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений Верховним Судом у Постанові від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/18-а та від 07.11.2019 року у справі № 420/70/19.

Суд наголошує, що органи Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ в Закарпатській області) здійснюють лише фактичну виплату громадянам коштів, які повинні надійти із Державного бюджету України.

Вказані обставини та норми законодавства залишилися поза увагою і не були враховані державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу саме на ГУ ПФУ в Закарпатській області.

При цьому відповідачем не надано будь-яких пояснень на позовну заяву, не зазначено чи досліджувалися обставини невиконання ГУ ПФУ в Закарпатській області судового рішення, причини відсутності фінансування, вину керівника ГУ ПФУ в Закарпатській області судового рішення у відсутності такого та причинний зв`язок між наведеним.

Законом визначена обов`язкова передумова притягнення до відповідальності - не виконання судового рішення без поважних причин.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:- письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що судом встановлено обставини, які свідчать про йомовірну поважність причин невиконання позивачем рішення суду, а вивчення матеріалів виконавчого провадження свідчить про не відповідність дій державного виконавця положенням ст.75 Закону №1404-VIII, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправними скасування оскаржуваних постанов.

Також слід зауважити, що саме виплата громадянці ОСОБА_1 суми в розмірі 8035,08 грн. як пенсії по втраті годувальника за вказаний період є повним виконанням судового рішення по справі 260/766/19, натомість ГУ ПФУ в Закарпатській області лише по даній справі сплатило судовий збір в розмірі 4204 грн. (2102 грн. та 2102 грн. а.с. 17, 63), який в силу норми закону не стягується та не повертається позивачу, а сама заборгованість залишається.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.09.2020 року винесену у виконавчому провадженні №60985423 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21.10.2020 року винесену у виконавчому провадженні №60985423 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя П.П.Микуляк