Справа № 607/1170/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 607/1170/19 пров. № А/857/8554/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Мартиць О.І.,

час ухвалення рішення: 12:11:33,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення: 22 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.01.2019 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.02.2020) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не розгляді на пленарному засіданні її заяви від 14.12.2018 про надання земельної ділянки, що перебувала у оренді за нею для обслуговування прийнятого до експлуатації майна та зобов`язання сесії Тернопільської міської ради відповідно до вимог закону вирішити її земельне питання щодо її права як добросовісного орендаря на першочергове укладання договору оренди землі на строк до 50 років для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, який визначений Сертифікатом відповідності№ТП000553 від 03.03.2011, як: (окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано Тернопільську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2018 у відповідності до вимог законодавства України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не забезпечив належного розгляду звернення позивачки та не надав відповіді по суті звернення.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд неправильно застосував статтю 245 КАС України, бо прийняв рішення в її користь та зобов`язав відповідача повторно розглянути її заяву у відповідності до вимог законодавства України, але всупереч вимогам ст. 245 КАС України не зобов`язав відповідача вирішити її земельне питання з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні щодо застосування ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка є правовою підставою подання позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 31.07.2009 між Тернопільською міською радою (орендодавець) та СПД ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 30.04.2009 №5/26/81 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . В оренду передається земельна ділянка загальною площею 250 кв. м. (пункт 2 договору).

У відповідності до пункту 8 договір укладено терміном на 5 років - з 30.04.2009 по 30.04.2014. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 37 дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування зупинки громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення (пункт 15 договору).

На підставі акта прийому-передачі від 19.11.2009 орендодавець передав орендарю об`єкт оренди.

Додатковою угодою від 02.02.2014, зареєстрованою в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399, сторони погодились внести зміни до договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2014 та в частині розміру орендної плати, виклавши пункти 5 та 9 договору від 31.07.2009 в новій редакції.

Відповідно до акта готовності об`єкта до експлуатації за №588 від 22.02.2011 підтверджено, що об`єкт - зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення готовий до експлуатації.

Сертифікатом відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта - зупинки громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення, проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтвердила його готовність до експлуатації.

Такі обставини також встановлені рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі №921/653/17-г/4 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, в якому позивачка просила визнати за нею право укладання договору оренди землі терміном на 49 років для обслуговування прийнятого до експлуатації комплексу: зупинки громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення, який зазначений в Сертифікаті відповідності №ТП000553 від 03.03.2011; зобов`язати Тернопільську міську раду прийняти рішення про виділення земельної ділянки площею 0,0250 га СПД ФОП ОСОБА_1 терміном на 49 років за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, зазначеного в сертифікаті відповідності №ТП000553 від 03.03.2011 як: «(окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення» та на підставі цього рішення укласти відповідний договір оренди землі. В позові було відмовлено. Постановою Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду у справі №921/653/17-г/4 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.03.2018 у справі змінено, виклавши мотивувальну частину оскаржуваних рішень суду в редакції даної постанови, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/78248497).

Такі обставини не заперечуються сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також судом встановлено, що Господарським судом Тернопільської області розглядалася справа №921/266/18 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 » в частині пункту 2, яким припинено право користування позивачки земельною ділянкою, площею 0,0250 га та про зобов`язання уповноважену особу Тернопільської міської ради підписати (укласти) додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 у відповідності до вимог земельного законодавства.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 закрито провадження у справі в частині вимоги про визнання недійсним пункту 2 рішення Тернопільської міської ради №6/53/152 від 28.11.2014 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0250 га за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 » у зв`язку з відмовою позивачки від позову в цій частині. В іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови Західного апеляційного господарського суду від 01.07.2019. Резолютивну частину рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2019 у справі №921/266/18 залишено без змін (Єдиний державний реєстр судових рішень http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/82916978).

Цими судовими рішеннями встановлені такі обставини.

Між сторонами у справі з приводу права користування земельною ділянкою тривалий час існують спори, про що вказують судові рішення по справах №№921/102/15-г/7, 921/225/16-г/13, 921/716/16-г/17, 921/414/16-г/4, 921/231/17-г/17, 921/653/17-г/4.

Так, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.09.2016 у справі №921/414/16-г/4, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016, у позовних вимогах ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання договору оренди землі від 31.07.2009 укладеним - відмовлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 25.03.2016 у справі №921/102/15-г/7, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2016, про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 , таким, що є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та про зобов`язання керівника Тернопільської міської ради як органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі, в місячний строк в обов`язковому порядку укласти та підписати з суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, в позові відмовлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2016 (скасовано судом апеляційної інстанції в частині часткового задоволення позову) та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2017, у справі №921/225/16-г/13 відмовлено в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про визнання права власності на нерухоме майно - об`єкт торгівельно-побутового призначення, загальною площею 34 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.07.2009, укладеного між Тернопільською міською радою та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 поновленим на підставі укладеної додаткової угоди від 02.02.2014, зареєстрованої в Книзі реєстрації додатків до договорів оренди землі 05.03.2014 за №2399 - провадження у справі припинено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24.01.2017 у справі №921/716/16-г/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2017, в позові ФОП ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання поновленим терміну дії договору оренди землі від 31.07.2009 на той самий строк та на тих самих умовах, відмовлено.

Приймаючи вказані рішення, суди виходили з того, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано процедури поновлення договору оренди землі на новий строк, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

В даній адміністративній справі спірним є розгляд Тернопільською міською радою заяви позивача ОСОБА_1 від 14.12.2018 про надання земельної ділянки площею 0.0250 га для обслуговування прийнятого до експлуатації майна «зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення».

Так, позивач ОСОБА_1 14.12.2018 через центр надання адміністративних послуг звернулась із заявою до Тернопільської міської ради із заявою про надання земельної ділянку площею 0,0250 га для обслуговування прийнятого до експлуатації майна «зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення» за адресою АДРЕСА_1 , яка перебувала в оренді ОСОБА_1 .

До заяви додано серед іншого: сертифікат відповідності №ТП000553 від 03.03.2011; акт готовності об`єкта до експлуатації №588 від 22.02.2011.

11.01.2019 листом №40/08 виконавчий комітет Тернопільської міської ради повідомив позивача, що у зв`язку з неподанням документів, зазначених в п.2 Інформаційної картки А-25-14, а саме: копії документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, копії Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити її клопотання на даний час немає можливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України, визначає, згідно преамбули, Закон України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Вимогами статті 24 Закону № 280/97-ВР передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 26 Закону № 280/97-ВР встановлена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад. Пунктом 34 цієї норми передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської міської ради 14.12.2018 із зверненням, у якому просила надати земельну ділянку площею 0,0250 га для обслуговування прийнятого до експлуатації майна «зупинка громадського транспорту з об`єктом торгівельно-побутового призначення» за адресою АДРЕСА_1 , яка перебувала в оренді ОСОБА_1 .

Разом з тим, листом 11.01.2019 №40/08 заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Тернопільської міської ради повідомлено позивача про те, що у зв`язку з неподанням документів, зазначених в п.2 Інформаційної картки А-25-14, а саме: копії документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, копії Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, задовольнити її клопотання на даний час немає можливості.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така відповідь є лише формальною відпискою, чим порушено право особи на належний розгляд її звернення.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що Тернопільська міська рада не забезпечила належного розгляду звернення позивачки та не надала відповіді по суті звернення ОСОБА_1 , а тому відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду по суті звернення позивачки від 14.12.2018.

Колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи викладене, немає підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача вирішити земельне питання ОСОБА_1 щодо її права як добросовісного орендаря на першочергове укладання договору оренди землі на строк до 50 років для обслуговування прийнятого до експлуатації об`єкта, який визначений Сертифікатом відповідності№ТП000553 від 03.03.2011, як: (окремий пусковий комплекс) зупинка громадського транспорту «вул. Протасевича» з об`єктом торгівельно-побутового призначення.

Відтак, безпідставними є доводи позивача у апеляційній скарзі про помилковість висновків суду щодо дискреційних повноважень відповідача.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 607/1170/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення у зв`язку з перебуванням судді Святецького В.В. у відпустці

складено 15 лютого 2021 року