Справа № 160/16828/20
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області далі - відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) №6 від 06 жовтня 2020 року про не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на час звернення із заявою про призначення пенсії - 01.09.2020 року має необхідний загальний та пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії. Висновки відповідача про не підтвердження праці позивача у період з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року на пільгових умовах є протиправними, тому спірним, в даному випадку, є питання віднесення пільгового стажу роботи позивача за період з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року на посадах машиніст конвеєру, дробильник гірничого цеху ДСФ (ОГР) до Списку №1. Зауважила, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за її відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа. У трудовій книжці позивача містяться записи про період її роботи з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року на пільгових умовах. Окрім того, наказом директора РУ ім. Кірова № 770 від 22.08.1995 року було затверджено перелік робочих місць, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2, зокрема, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій на підприємстві, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 1 відносяться професії дробильник ДСФ та машиніст конвеєру ДСФ. Наказом директора державного РУ ім. Кірова № 425а від 28.04.2001 року затверджено перелік робочих місць, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2, зокрема, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій на підприємстві, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 1 відносяться професії дробильник (ш.Артем-2), машиніст конвеєру (ш.Артем-2), дробильник ДСФ та машиніст конвеєру ДСФ. З урахуванням зазначеного, враховуючи вимоги Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу за Списком №1 має бути зарахований весь спірний період роботи позивача, в тому числі і з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року. Зауважила, що оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, тому у справі що розглядається, повноваження ГУ ПФУ у Дніпропетровській області щодо призначення пенсії не є дискреційними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
11.01.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не визнає позов та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що за результатом розгляду наданих позивачем документів, Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років прийнято рішення №6 від 06.10.2020 про відсутність підстав для зарахування періоду роботи 05.07.1995 по 30.04.2001 до пільгового стажу за Списком №1. На момент звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 виповнилось 48 років 00 місяців 18 днів. Загальний стаж роботи позивача складає 16 років 10 місяців 21 день, тому числі робота за Списком №1 - 01 рік 09 місяців 17 днів (зараховано період з 01.05.2001 по 17.02.2003). Одним з основних умов зарахування певного періоду роботи, яка дає право на пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та №2, є наявність посади (професії), на яку булазарахована особа, в Списках та зайнятість на цих посадах повний робочий день. Наданими документами не підтверджено факт роботи позивача з 05.07.1995 по 30.04.2001 на умовах передбачених Списком №1 (на дробленні, помелі сортувані і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин і гірничохімічної сировини, що містить у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію). Крім того, з 21.08.1992 пенсії за віком на пільгових умовах залежно від умов і призначаються за результатами атестації робочих місць. З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважає, що у Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вересні місяці 2020 року були відсутні підстави для зарахування спірного періоду з 05.07.1995 по 30.04.2001 до пільгового стажу за Списком №1, цей період зараховано до загального трудового стажу. Окремо наголошував на тому, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.
03.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позовні вимоги просить задовольнити з підстав аналогічних тим, що були викладені у позовній заяві.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.09.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Саксаганський відділ обслуговування громадян (сервісний центр)) з заявою та доданими до заяви документами для призначення пенсії за віком.
Так, відповідачем у вищевказаному листі зазначено, що на момент звернення із заявою про призначенням пенсії вік позивача складає 48 років, загальний стаж - 16 років 10 місяців день, пільговий стаж за Списком № 1 - 1 рік 9 місяців 17 днів, який підтверджений довідкою пільгового характеру ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Рішення Комісії при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про підтвердження пільгового стажу з 05.07.1995 по 30.04.2001 роки за період роботи на РУ ім. Кірова відсутнє, отже права на пенсію, згідно наданої заяви, станом на 01.09.2020 року, вона не має.
06 жовтня 2020 року Комісією при ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років було прийнято рішення №6, яким фактично відмовлено в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року до пільгового стажу за Списком № 1.
У наведеному вище рішенні Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років зазначила, що згідно розділу II Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 право на пільгову пенсію мають робітники, зайняті на дробленні, помелі, сортуванні і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин і гірничохімічної сировини, що містить у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію: бункерувальники, грохотувальники, дозувальники, дробильники, машиністи конвеєрів, машиністи млинів, машиністи живильників, зайняті на подачі сухої сировини. В методичному посібнику щодо правильності застосування Списків №1 і №2 пільгового пенсійного забезпечення зазначено, що на дробильно- сортувальних фабриках проходить процес дроблення і подріблення, без послідуючого процесу збагачення. Відсутній процес збагачення і при видобутку багатих руд - тут вони дробляться, сортируються і відправляються на металургійні заводи. Робітникам дробильних і дробильно-сортувальних фабрик, цехів, дільниць і установок гірничих підприємств, де дроблення є продовженням технологічного процесу гірничих робіт, пільгові пенсії повинні призначатися по переліку посад, передбачених розділом 1 Списку №2. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про зайнятість на дробленні, помелі, сортуванні і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин і гірничохімічної сировини. Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація Державного підприємства "Рудоуправління ім. Кірова" (00191342) припинена у зв`язку з банкрутством. У такому випадку, підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Архівні документи РУ ім. Кірова зберігаються у Державному підприємстві "Кривбасшахтозакриття". В довідці від 19.08.2020 № 272 зазначено, що ОСОБА_1 працювала на ДФС шахти №2 ім. Артема та МДП "Руда" Рудоуправління ім. Кірова з 05.07.1995 по 30.04.2001 - машиністом конвеєру, дробильником гірничого цеху ДСФ (ОГР). В довідках від 28.01.2016 №168 №173 заявниця значиться машиністом конвеєра, дробильником ш. №2 ім. Артема, МДП "Руда", гірничий цех суми нарахувань та кількість відпрацьованих днів за період роботи з липня 1995 року по квітень 2001 року. В наказі від 29.12.1997 № 343 зазначено, що МДП "Руда" проводило виробничу діяльність на гірничих відвалах рудоуправління ім. Кірова. В наданих документах відсутня інформація, що заявниця працювала на умовах зазначених в Списку №1 (на дробленні, помелі, сортуванні і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин і гірничохімічної сировини, що містить у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію). За таких обставин комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 05.07.1995 по 30.04.2001 та для зарахування до цього періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.
Не погоджуючись із відмовою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) №6 від 06 жовтня 2020 року про не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.
Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Абзацом першим ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною 3 ст. 24 Закону України № 1058-IV передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною 4 ст. 24 Закону України № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Згідно з ч.1 ст.114 Закону України № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною 2 ст.114 Закону України № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, серед іншого: 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
З вищевикладеного випливає, що жінка, яка працювала на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, якщо вона досягла віку 50 років, має загальний стаж роботи 20 років та стаж роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 - 7 років 6 місяців.
До досягнення 50 років право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, які народились - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року (до яких відноситься і позивач) після досягнення віку 47 років 6 місяців і на дату досягнення цього віку, з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - мають страховий стаж не менше 18 років.
Частиною 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується-робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують зі ст.62 Закону України № 1788-ХІІ, пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як встановлено судом, трудова книжка ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , містить записи про трудовий стаж позивача, а саме:
- 01.09.1987 року по 02.07.1990 року - навчання у профтехучилищі № 66 м.Кривого Рогу;
- 25.04.1995 року прийнята на шахту №2 ім. Артема, дільниці ДСФ-1 учнем машиніста конвеєра;
- 05.07.1995 року присвоєно 3-ій розряд машиніста конвеєра, дільниця ДСФ-1, шахта №2 ім. Артема;
- 01.11.1995 року звільнена за переведенням до Малого державного підприємства "Руда" на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 02.11.1995 року прийнята за переведенням з РУ ім. Кірова машиністом конвеєра на дробильно-сортувальну фабрику по 2 розряду;
- 01.02.1998 року у зв`язку з реорганізацією Малого державного підприємства "Руда" звільнена за переведенням до РУ ім. Кірова на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 01.02.1998 року прийнята за переведенням на шахту № 2 ім. Артема дільниці ДСФ- 1 машиністом конвеєра 2 розряду;
- 01.03.1998 року переведена машиністом конвеєра 3 розряду на дільниці ДСФ-1 шахти № 2 ім. Артема;
- 11.05.1998 року переведена дробильником 5 розряду на шахті № 2 ім. Артема дільниці ДСФ-1;
- 01.03.1999 року переведена в гірничий цех дробильником 5 розряду на ДСФ;
- 11.01.2000 року РУ ім. Кірова перейменоване в Дочірнє підприємство "Державне рудоуправління ім. Кірова ДАК "Укррудпром" відповідно до наказу Фонду держмайна № 65/322 від 22.02.1999;
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2000р. №1851 та спільного наказу Держкомітету промполітики та фонду держмайна України від 28.12.2000р. № 442/2-ДАТ, Дочірнє підприємство РУ ім. Кірова ДАК "Укррудпром" реорганізовано в "Державне рудоуправління імені Кірова";
- 30.04.2001 року звільнена за переведенням в шахтоуправління по підземному видобутку руди "Криворіжсталь" на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 01.05.2001 року прийнята по переведенню на ДСФ дільниця №2 (дроблення) дробильником 5 розряду;
- 17.02.2003 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (по догляду за дитиною до 14 років);
- 03.03.2003 року розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття";
- 25.02.2004 року припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття";
- 27.09.2005 року прийнята швачкою 2-го розряду;
- 27.06.2006 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у спірній відмові та рішенні не було зазначено, які неправильні чи неточні записи про періоди роботи позивача не дають можливості зарахувати її роботу з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року до пільгового стажу за Списком №1, не зазначено про необхідність надання позивачем додаткових документів та перелік цих документів та не визначено норми, що були порушені при внесенні відповідних записів до трудової книжки позивача.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
В свою чергу, як було встановлено відповідачем у рішенні Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області (Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) № 6 від 06 жовтня 2020 року: в довідці від 19.08.2020 № 272 зазначено, що ОСОБА_1 працювала на ДФС шахти №2 ім. Артема та МДП "Руда" Рудоуправління ім. Кірова з 05.07.1995 по 30.04.2001 - машиністом конвеєру, дробильником гірничого цеху ДСФ (ОГР); в довідках від 28.01.2016 №168 №173 заявниця значиться машиністом конвеєра, дробильником ш. №2 ім. Артема, МДП "Руда", гірничий цех суми нарахувань та кількість відпрацьованих днів за період роботи з липня 1995 року по квітень 2001 року; в наказі від 29.12.1997 № 343 зазначено, що МДП "Руда" проводило виробничу діяльність на гірничих відвалах рудоуправління ім. Кірова.
Підставою для відмови у зарахуванні роботи позивача з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року до пільгового стажу за Списком №1 стала відсутність у довідках інформації про те, що заявниця працювала на умовах зазначених в Списку №1 (на дробленні, помелі, сортуванні і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин і гірничохімічної сировини, що містить у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію).
Суд вважає, що наведена відповідачем підстава для не врахування роботи позивача з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року до пільгового стажу за Списком №1 є необґрунтованою, не вмотивованою та безпідставною, з огляду на наступне.
За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно з п. 2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При цьому, п. 11 Порядку №442 (в редакції, яка була чинна у спірний період роботи позивача) передбачалось, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора РУ ім. Кірова № 770 від 22.08.1995 року за результатами проведеної атестації було затверджено перелік робочих місць, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2, зокрема, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій на підприємстві, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 1 відносяться професії дробильник ДСФ та машиніст конвеєру ДСФ.
Наказом директора державного РУ ім. Кірова № 425а від 28.04.2001 року за результатами проведеної атестації було затверджено перелік робочих місць, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2, зокрема, до переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій на підприємстві, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно Списку № 1 відносяться професії дробильник (ш. Артем-2), машиніст конвеєру (ш. Артем-2), дробильник ДСФ та машиніст конвеєру ДСФ.
З урахуванням зазначеного, враховуючи вимоги Порядку №383, Порядку №442, а також враховуючи факт проведення атестації робочих місць позивача та віднесення посад, які вона займала з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року до робочих місць, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1, суд прийшов до висновку, що до пільгового стажу позивача за Списком №1 має бути зарахований весь спірний період роботи - з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року.
Слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
З вищевикладених норм випливає, що відповідач, у разі незгоди з відомостями зазначеними в документах позивача, має право на реалізацію повноважень наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Ґайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, виключати подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Враховуючи те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії (01.09.2020 року) ОСОБА_1 досягла віку 47 років 6 місяців та із зарахуванням періоду її роботи з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року до загального та пільгового стажу за Списком № 1 мала достатній стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з метою повного та всебічного захисту порушених прав позивача, виникає необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року та зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії.
При цьому, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, тому у справі що розглядається, повноваження ГУ ПФУ у Дніпропетровській області щодо призначення пенсії суд не вважає дискреційними.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень дії якого оскаржуються, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності таких дій.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області (Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) № 6 від 06 жовтня 2020 року про не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.07.1995 року по 30.04.2001 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса