Справа № 826/7754/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7754/18 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року (справу розглянути у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Всеукраїнська громадська організація "Всеукраїнська спілка ветеранів України", Всеукраїнська громадська організація "Організація ветеранів України", Всеукраїнський Союз громадських об"єднань учасників бойових дій, ветеранів військової служби та правоохоронних органів "Всеукраїнський Союз", Українська спілка в`язнів - жертв нацизму, Всеукраїнська громадська організація "Асоціація ветеранів внутрішніх військ МВС України", Громадська організація "Всеукраїнська асоціація ветеранів війни та служби цивільного захисту, Всеукраїнське громадське об"єднання "Об`єднання ветеранів розвідки України", Всеукраїнська громадська організація "Асоціація ветеранів державної кримінально-виконавчої служби України", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство соціальної політики України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування Постанови № 156 від 14.02.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №156 "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», принципу верховенства права і справедливого суду.

Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково вважав, що вираз «надають ветеранським організаціям фінансову підтримку» як можливість надання зазначеної допомоги, а не норму, яка підлягає виконанню без зазначення додаткових умов, що змінює форму, механізм та наслідки реалізації зазначеної норми. Натомість, оскаржувана постанова обмежила право на фінансову підтримку значної кількості ветеранських організацій, в той час як ст. 36 Конституції України визначено, що усі об`єднання громадян рівні перед законом, а Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено обов`язок держави здійснювати підтримку усіх громадських ветеранських об`єднань, хто має на це право, без будь яких виключень.

Також, апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково розмежував поняття фінансової підтримки ветеранських організацій та права на інше майно, необхідне для виконання статутних завдань, оскільки таке розмежування не передбачене статтею 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки зміст положення ч. 2 статті 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає фінансову підтримку ветеранів без прив`язки матеріального забезпечення у вигляді будинів, приміщень, обладнань, які виділяються державними органами на безоплатній основі.

Окрім того, апелянт вказував на помилковість тверджень суду першої інстанції, що постанова Кабінету Міністрів України № 176 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у Державному бюджеті на фінансову підтримку громадських організацій інвалідів та ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з увічнення Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років», яка діяла до прийняття оспорюваної постанови, яка також встановлювала конкурсні засади для отримання бюджетних коштів з урахуванням результатів діяльності організацій і моніторингу використання отриманих коштів у попередній період, оскільки на відміну від оскаржуваної постанови, Постанова № 176, враховувала інтереси усіх всеукраїнських ветеранських організацій, що претендували на державну фінансову підтримку, зважала на їх статус, потенціал, відповідність вимогам і нормам законодавства, умовам економного використання бюджетних коштів, відповідності запланових заходів цілям та пріоритетам державної політики у сфері соціального захисту ветеранів, враховувала результати діяльності у минулому та дотримувалась інших об`єктивних критеріїв оцінки громадської діяльності.

Апелянт вказував на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішенні спору п. 17 «Заходів щодо ефективного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти Державного бюджету», затверджених Постановою КМУ № 710 від 11.10.2016 «Про ефективне використання державних коштів» щодо припинення здійснення витрат за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету виставок, ярмарків, з`їздів, симпозіумів, конгресів.

Також, щодо доводів позивача про невідповідність оскаржуваної постанови - постанові КМУ «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з визначення програм (проектів, заходів), розроблених інститутами громадянського суспільства, для виконання (реалізації) яких надається фінансова підтримка» від 12.10.2011 № 1049, апелянт також вважав в цій частині помилковим рішення суду першої інстанції, оскільки Постановою № 1049, яка була чинною на час подання позову, визначалося, що конкурсний порядок фінансування не поширюється на передбачені законами випадки фінансової підтримки за рахунок бюджетних коштів всеукраїнським громадським організаціям інвалідів і ветеранів та їх спілкам.

Окрім того, апелянт вказував на помилковість висновків суду першої інстанції щодо дотримання процедури громадського обговорення проекту акту, оскільки громадські обговорення не проводилися та були зведені до засідання громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, до засідання якої представники більше тридцяти громадських організацій ветеранів не були допущені.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Всеукраїнська громадська організація "Всеукраїнська спілка ветеранів України", Всеукраїнська громадська організація "Організація ветеранів України", Всеукраїнський Союз громадських об"єднань учасників бойових дій, ветеранів військової служби та правоохоронних органів "Всеукраїнський Союз", Українська спілка в"язнів - жертв нацизму, Всеукраїнська громадська організація "Асоціація ветеранів внутрішніх військ МВС України", Громадська організація "Всеукраїнська асоціація ветеранів війни та служби цивільного захисту, Всеукраїнське громадське об"єднання "Об"єднання ветеранів розвідки України", Всеукраїнська громадська організація "Асоціація ветеранів державної кримінально-виконавчої служби України", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство соціальної політики України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування Постанови № 156 від 14.02.2018 року та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 березня 2020 року.

16 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Міністерства соціальної політики України, в якому третя особа повністю підтримує позицію суду першої інстанції.

20 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції та вказував про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

24 березня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи № 826/7754/18 у зв`язку з встановлення карантину на всій території України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановив: установити з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

25 березня 2020 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року у справі № 826/7754/18 не здійснювався у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, про що була складена відповідна довідка від 25 березня 2020 року (т. 4, а.с. 203).

В подальшому, учасників справи було повідомлено повістками-повідомленнями та телефонограмами про призначення апеляційного розгляду справи № 826/7754/18 на 03 червня 2020 року.

03 червня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи № 826/7754/18 у зв`язку з тим, що його представник Владика А.С. не має можливості представляти його інтереси, оскільки протягом двох днів буде перебувати за межами Києва з метою надання правової допомоги іншому клієнту.

У відкритому судовому засіданні 03 червня 2020 року вищевказане клопотання позивача про відкладення розгляду справи було задоволено, апеляційний розгляд справи відкладено на 24 червня 2020 року.

Учасників справи було повідомлено повістками-повідомленнями та телефонограмами про призначення апеляційного розгляду справи № 826/7754/18 на 24 червня 2020 року.

23 червня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_6 про приєднання до апеляційної скарги в адміністративній справі № 826/7754/18 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

У відкритому судовому засіданні 24 червня 2020 року вищевказану заяву ОСОБА_6 задоволено, залучено ОСОБА_6 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача в адміністративній справі № 826/7754/18.

Також, представником позивача у відкритому судовому засіданні 24 червня 2020 року було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, підтримане також представником відповідача, та задоволене колегією суддів, зважаючи, зокрема, на карантинні обмеження.

В подальшому, дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020.

В той же час, враховуючи, що карантинні заходи на території України продовжуються, однак з огляду на необхідність розгляду справи в розумний термін, учасників справи повістками-повідомленнями та телефонограмами було повідомлено про призначення апеляційної скарги у справі № 826/7754/18 до розгляду 09 лютого 2021 року.

У відкрите судове засідання 09 лютого 2021 року з`явились представник позивача Владика А.С., представник відповідача Шокун О.В., а також третя особа ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , кого було залучено до справи в якості третьої особи протокольною ухвалою апеляційного суду від 24 червня 2020 року.

Представник позивача Владика А.С., а також треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_6 повністю підтримували апеляційну скаргу, з викладених в останній підстав та наголошували на наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови № 156 від 14.02.2018 року.

Також, у відкритому судовому засіданні третя особа у справі ОСОБА_6 озвучив зміст листа Державної установи «Інститут геронтології імені Д.Ф. Чеботарьова НАМН України» від 27 листопада 2020 року за підписом директора Інституту академіка НАМН України В.В. Безрукова щодо особливостей участі в конкурсах на право отримання державної фінансової допомоги громадськими об`єднаннями ветеранів.

Представник відповідача Шокун О.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.02.2018 року Кабінетом Міністрів України видано постанову "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" №156, якою, у відповідності до частини сьомої статті 20 Бюджетного кодексу України, затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку громадських об`єднань ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат (далі - Порядок №156).

Даною Постановою (в редакції на момент її прийняття) зокрема установлювалось, що:

- проведення у 2018 році конкурсів з визначення проектів (заходів), розроблених всеукраїнськими громадськими об`єднаннями ветеранів, та затвердження переліку їх переможців здійснюється у строки, визначені Міністерством соціальної політики;

- місцеві органи виконавчої влади починаючи з 2018 року забезпечують проведення конкурсів з визначення проектів (заходів), розроблених громадськими об`єднаннями ветеранів, для реалізації яких надається фінансова підтримка за рахунок коштів місцевих бюджетів, з урахуванням положень Порядку, затвердженого цією постановою.

Органам місцевого самоврядування рекомендовано під час визначення програм (проектів, заходів), розроблених інститутами громадянського суспільства, для виконання (реалізації) яких надається фінансова підтримка за рахунок коштів місцевих бюджетів, застосовувати Порядок проведення конкурсу з визначення програм (проектів, заходів), розроблених інститутами громадянського суспільства, для виконання (реалізації) яких надається фінансова підтримка, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2011 року №1049.

У відповідності до пункту 1 Порядку (тут і далі в редакції на день його затвердження і на дату звернення позивача до суду із даним позовом), він визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за бюджетною програмою "Фінансова підтримка громадських об`єднань ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат" (далі - бюджетні кошти).

13.02.2018 року Міністерством юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" 13.02.2018 року, за наявності Пояснювальної записки Міністерства соціальної політики України від 13.02.2018 року (т.1 а.с.80-81), складено Висновок (т.1 а.с.84-86), в якому зафіксовано, що даний проект відповідає Конституції України, актам законодавства, що мають вищу юридичну силу і узгоджується з актами такої ж юридичної сили.

Проект постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" погоджено із зауваженнями щодо невідповідності вимогам нормопроектувальної техніки.

Згідно Пояснювальної записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" від 23.02.2018 року за підписом Міністра соціальної політики України (т.1, а.с.78-79), проект вказаної постанови розроблено відповідно до частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України на виконання бюджетної програми з метою реалізації програм (проектів, заходів), розроблених громадськими об`єднаннями ветеранів, жертв нацистських переслідувань та політичних репресій, для виконання яких надаватиметься фінансова підтримка з державного бюджету України, та фінансування заходів з відвідування військових поховань і військових пам`ятників, увічнення пам`яті загиблих під час воєн та військових конфліктів.

Також у Пояснювальній записці вказується про те, що проект акта пройшов публічне громадське обговорення 04.12.2017 року відповідно до вимог Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 року №996.

За прогнозованими результатами реалізація проекту акта забезпечить ефективний розподіл коштів, передбачених у бюджеті на фінансову підтримку громадських об`єднань ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та увічнення пам`яті загиблих під час воєн та військових конфліктів.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог та зазначив, що доводи позивача про те, що оскаржувана Постанова №156, всупереч положенням Закону №3551-XII та іншим підзаконним нормативно-правовим актам, що регулюють спірні правовідносини, встановлює виключно конкурсний порядок отримання бюджетної підтримки, відкинувши статутну діяльність і змінивши спрямування фінансової підтримки лише на реалізацію програм (проектів, заходів), чим порушуються загальні права ветеранів війни, у тому числі право на утворення і діяльність громадських об`єднань ветеранів війни є безпідставними.

Так, суд зазначав, що до прийняття спірної Постанови №156 бюджетні кошти надавались громадським об`єднанням ветеранів фактично на конкурсній основі, що здійснювалось на підставі поданих ветеранськими організаціями заяв встановленої форми з урахуванням встановлених вищевказаним порядком критеріїв відбору, натомість оскаржуваною постановою, на відміну від Постанови №176, визначено, що відбір має проходити в прозорій процедурі у конкурсному порядку з метою виключення суб`єктивної складової під час розподілу бюджетних коштів, скорочення корупційних ризиків та витрат бюджетних коштів поза цільовим призначенням, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

При цьому, суд першої інстанції вказував, що зміст ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує саме на можливість отримання ветеранськими організаціями фінансової підтримки, кредитів з коштів відповідних бюджетів, що надаються органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування у межах їх компетенції, однак не визначає порядок і механізм надання таких коштів.

Окрім того, суд першої інстанції вважав безпідставними доводи позивача про непроведення консультацій з громадськими об`єднаннями щодо проекту спірного нормативно-правового акта.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Статтею 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" до основних завдань Кабінету Міністрів України, крім іншого, належать: забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування (пункт 3); розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного, науково-технічного, соціального, культурного розвитку, охорони довкілля, а також розроблення, затвердження і виконання інших державних цільових програм (пункт 4).

Частиною першою ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» № 794-VІІ від 27.02.2014 Кабінет Міністрів України: 1) у сфері економіки та фінансів: забезпечує проведення державної фінансової та податкової політики, сприяє стабільності грошової одиниці України; розробляє проекти законів про Державний бюджет України та про внесення змін до Державного бюджету України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; приймає рішення про використання коштів резервного фонду Державного бюджету України; 2) у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій: забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян; забезпечує підготовку проектів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частиною сьомою статті 20 Бюджетного кодексу України встановлюється, що за бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету та забезпечують їх затвердження у терміни, визначені Кабінетом Міністрів України. За рішенням Кабінету Міністрів України порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з Міністерством фінансів України. Про затвердження таких порядків інформується Комітет Верховної Ради України з питань бюджету.

Згідно пункту 3 частини першої статті 97 Бюджетного кодексу України субвенції на здійснення державних програм соціального захисту є одним з трансфертом місцевим бюджетам, що може передбачатися у Державному бюджеті України.

Відповідно до частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання частини сьомої статті 20 Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 14.02.2018 року №156 "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" затвердив Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку громадських об`єднань ветеранів на виконання загальнодержавних програм (проектів, заходів), заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат.

Зазначений Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за бюджетною програмою "Фінансова підтримка громадських об`єднань ветеранів на виконання загальнодержавних програм (проектів, заходів), заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат".

Відтак, оскаржувана Постанова №156 прийнята Кабінетом Міністрів України в межах наданих йому Конституцією України, Бюджетним кодексом України і Законом України "Про Кабінет Міністрів України" повноважень.

При цьому, наявність повноважень Кабінету Міністрів України на прийняття оскаржуваної постанови позивачем не заперечується.

Однак, позивач стверджує, що положення Постанови № 156 суперечать положенням статті 20 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з частиною другою статті 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Рада міністрів Автономної Республіки Крим у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань. Ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана норма передбачає право отримання ветеранськими організаціями фінансової підтримки, кредитів з коштів відповідних бюджетів, що надаються органами виконавчої влади і органами місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Однак, апеляційний суд наголошує, що ані статтею 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ані іншими нормами вказаного Закону не визначено безпосередньо порядок і механізм надання таких коштів.

Відтак, доводи щодо невідповідності постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №156 "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" положенням 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є безпідставними.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що частина друга статті 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чітко розділяє право ветеранських організацій на фінансову підтримку та право на інше майно, необхідне на здійснення їх статутних завдань.

А тому доводи позивача, які продубльовано в апеляційній скарзі, про те, що вищевказана стаття надає право ветеранським організаціям на фінансову підтримку виключно для здійснення їх фінансової діяльності не узгоджується з приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Міністерству соціальної політики за програмою "Фінансова підтримка громадських організацій інвалідів" до прийняття оскаржуваної Постанови № 156 визначався Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку громадських об`єднань ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №176 від 07.03.2012 року (далі - Постанова № 176).

Позивач стверджує, що Постанова № 176 на відміну від Постанови № 156 враховувала інтереси усіх всеукраїнських ветеранських організацій, що претендували на державну фінансову підтримку, оскільки зважала на їх статус, потенціал, відповідність вимогам і нормам законодавства, умовам економного використання бюджетних коштів, відповідності запланованих заходів цілям та пріоритетам державної політики у сфері соціального захисту ветеранів, враховувала діяльність у минулому та дотримувалась інших об`єктивних критеріїв оцінки громадської діяльності.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 176 передбачалося, що для отримання бюджетних коштів громадські об`єднання подають Службі до 30 березня року, що передує періоду, в якому надається фінансова підтримка, заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Згідно пунктів 4, 5 Постанови № 156 подані згідно з пунктом 3 цього Порядку документи розглядаються Службою протягом одного місяця з дня їх надходження.

Обсяг бюджетних коштів, що виділяються громадському об`єднанню, визначається з урахуванням:

1) відповідності запланованих заходів (програм) цілям та пріоритетам державної політики у сфері соціального захисту ветеранів, а також очікуваним результатам;

2) актуальності, соціальної спрямованості та інноваційності заходів (програм) для відповідної категорії громадян, а також чіткості, повноти і правильності обрання такої категорії;

3) результатів діяльності громадського об`єднання у минулому році та досвіду її роботи;

4) раціональності та економності використання громадським об`єднанням бюджетних коштів, зокрема обґрунтованості запропонованої вартості витрат, залучення небюджетного фінансування, відповідності запланованих витрат здійсненим заходам (виконаним програмам);

5) наявності детальних розрахунків та обґрунтувань за кожним напрямом використання бюджетних коштів і у разі надання фінансової підтримки у минулих роках - результатів аналізу ефективності їх використання;

6) рівня кадрового, матеріально-технічного та методичного забезпечення, необхідного для здійснення заходів (виконання програм);

7) рівня поширення позитивного досвіду в процесі здійснення заходів (виконання програм).

Розподіл бюджетних коштів здійснюється Мінсоцполітики з урахуванням отриманих від Служби пропозицій робочої групи, утвореної Службою за участю представників громадських об`єднань, що претендують на отримання фінансової підтримки у відповідному бюджетному році, представників засобів масової інформації та журналістів.

Отже, Постановою № 176 також визначався певний конкурсний порядок отримання бюджетних коштів, який здійснювався на підставі поданих організаціями заяв встановленої форми з урахуванням визначених порядком критеріїв.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України №176 від 07.03.2012 року, якою був затверджений Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку громадських об`єднань ветеранів, заходи з відвідування військових поховань і військових пам`ятників та з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат, втратила чинність 16.03.2018, а у свою чергу, скасування оскаржуваної Постанови № 156 її дію відновлено не буде з огляду на визначений порядок дії нормативно-правових актів в часі.

Щодо доводів про припинення спірною Постановою №156 фінансування з`їздів / зборів.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні спору помилково застосовано п.17 «Заходів щодо ефективного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти Державного бюджету», затверджених Постановою КМУ № 710 від 11.10.2016 «Про ефективне використання державних коштів» щодо припинення здійснення витрат за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету виставок, ярмарків, з`їздів, симпозіумів, конгресів.

Так, з метою ефективного використання державних коштів Кабінет Міністрів України 11.10.2016 року прийняв постанову №710 "Про ефективне використання державних коштів", якою був затверджений Додаток "Заходи щодо ефективного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету" (надалі - Заходи).

В пункті 17 Заходів (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №131 від 10.03.2017 року; в редакції постанови Кабінету Міністрів України №933 від 06.12.2017 року) передбачено припинення здійснення витрат на проведення виставок, ярмарків, з`їздів, симпозіумів, конгресів за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (крім інформаційного та організаційного забезпечення участі України у Франкфуртському міжнародному книжковому ярмарку та Венеціанському бієнале сучасного мистецтва, міжнародних та національних виставкових заходах у сфері туризму, міжнародних виставкових заходах у сфері озброєння, військової та спеціальної техніки, технологій та товарів подвійного використання, а також закордонних міжнародних виставкових та ярмаркових заходах у сфері розвитку експорту).

Абзацом 2 цього ж пункту Заходів встановлено забезпечення проведення зазначених заходів за рахунок внесків їх учасників, спонсорів, коштів спеціального фонду кошторису бюджетних установ, які беруть у них участь, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Разом з тим, згідно підпункту 2 пункту 6 Порядку №156 бюджетні кошти, надані громадським об`єднанням, спрямовуються, зокрема, на адміністративні витрати на організаційне та матеріально-технічне забезпечення громадських об`єднань для виконання (реалізації) програм (проектів, заходів), а саме:

- оренда нежитлових приміщень у разі відсутності власних приміщень громадських об`єднань або наданих їм безоплатно відповідно до статті 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- оплата комунальних послуг у межах середніх норм споживання щодо приміщень, в яких громадське об`єднання провадить свою статутну діяльність;

- оплата праці (матеріальне заохочення) для кожного з не більше трьох штатних працівників у розмірі не більше середньої заробітної плати по Україні за минулий рік;

- придбання канцелярських товарів;

- послуги зв`язку та обслуговування оргтехніки;

- послуги з придбання та використання програм бухгалтерського обліку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані адміністративні витрати на організаційне та матеріально-технічне забезпечення можуть бути спрямовані ветеранськими організаціями, в тому числі, на проведення загальних зборів та інших статутних заходів, фінансування з державного бюджету яких чинним законодавством, зокрема, Постановою № 710 не заборонено.

Натомість, безпосереднє організація та проведення зборів/з`їздів не є статутними завданнями ветеранських організацій, на які їм надається державна підтримка.

Також, є безпідставними посилання позивача про те, що положення Постанови №156 суперечать постанові Уряду від 12.10.2011 року "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з визначення програм (проектів, заходів), розроблених інститутами громадянського суспільства, для виконання (реалізації) яких надається фінансова підтримка".

Наразі, відповідно до абзацу 3 пункту 1 даного Порядку, в редакції, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2018 № 426, встановлено, що його дія не поширюється саме на передбачені законами випадки надання фінансової підтримки за рахунок бюджетних коштів всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариствам, громадським організаціям фізкультурно-спортивної спрямованості, Всеукраїнській громадській організації "Спортивна студентська спілка України" у 2018 та 2019 роках, Молодіжній організації "Пласт - Національна скаутська організація України" у 2017-2019 роках, всеукраїнським громадським організаціям осіб з інвалідністю та їх спілкам, підприємствам та організаціям невиробничої сфери УТОГу та УТОСу, а також підприємствам та об`єднанням зазначених товариств, що спрямовують бюджетні кошти на утримання власних соціально-культурних підрозділів, національним творчим спілкам та їх регіональним осередкам", тобто всеукраїнські громадські організації ветеранів та їх спілки до даного виключення не віднесені.

Наразі, постанова Кабінету Міністрів України від 23.05.2018 № 426, якою внесено зміни до постанови від 12.10.2011 № 1049, а саме виключено з тексту Постанови № 1049 абзацу третього пункту 1 Порядку № 1049 слово «ветеранів», є чинною.

Щодо доводів апелянта про непроведення в порядку, визначеному законодавством, консультацій з громадськими об`єднаннями щодо проектів нормативно-правових актів, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону України "Про громадські об`єднання" проведення в порядку, визначеному законодавством, консультацій з громадськими об`єднаннями щодо проектів нормативно-правових актів, які стосуються правового статусу громадських об`єднань, їх фінансування та діяльності, є обов`язковим.

Згідно пункту 8 Пояснювальної записки Міністерства соціальної політики до проекту постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів" від 23.02.2018 року проект акта пройшов публічне громадське обговорення 04.12.2017 року відповідно до вимог Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 року №996.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 18.09.2018 року Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції листом від 18.09.2017 року №49206/0/1-17 надіслала для погодження до Мінсоцполітики проект постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання використання коштів, передбачених у державному бюджеті на фінансову підтримку всеукраїнських громадських об`єднань ветеранів, заходи з відзначення святкових, пам`ятних та історичних дат", який 17.10.2017 року було опубліковано на офіційному веб-порталі Мінсоцполітики для громадського обговорення

На засіданні Громадської ради при Мінсоцполітики 04.12.2017 року в приміщенні Київського міського Палацу ветеранів за участю представників Мінсоцполітики, Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, численних представників з інститутів громадянського суспільства та представників ЗМІ (телекомпанія "Еспресо ТV", інформаційна агенція "Журналісти проти корупції", інформаційна агенція ТОВ "Знай УА", ГО "Екологія та соціальний захист", а також "Радіо вільна"/"Радіо Свобода"), відбулось публічне громадське обговорення розроблених Мінсоцполітики та Державною службою проектів постанови Кабінету Міністрів України щодо фінансування всеукраїнських громадських організацій ветеранів. З метою залучення до участі в заході представників інститутів громадянського суспільства на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики 24.11.2017 року був розміщений анонс - запрошення представникам громадських об`єднань (організацій) ветеранів взяти участь у засіданні Громадської ради.

Під час проведення громадського обговорення зазначених проектів нормативно-правових актів свої зауваження висловили представники громадських організацій ветеранів, зокрема: Спілки ветеранів війни з Росією, ГО BO "Довічне право інваліда, ветерана, учасника бойових дій", ГО "Київське ветеранське братерство", ВГО "Союз "Народна пам`ять", Ради організацій ветеранів України, ГО "Новий Вогонь", всеукраїнського об`єднання учасників бойових дій, ГО "Український незалежний центр політичних досліджень", "Всеукраїнська спілка ветеранів війни", Української спілки в`язнів - жертв нацизму, Київського товариства політв`язнів та жертв репресій, ГО "Українська асоціація інвалідів АТО", ГО "Об`єднання дружин і матерів бійців учасників АТО", ГО "Цивільний корпус "Азов".

Відповідно до вказаного листа, всі пропозиції та зауваження, що надійшли від представників інститутів громадянського суспільства, були узагальнені Громадською радою та передані до Мінсоцполітики для опрацювання додатком до протоколу №7 засідання Громадської ради від 04.12.2017 року, який опубліковано на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики в рубриці "Громадська рада" 06.12.2017 року.

Під час наступного засідання Громадської ради, яке відбулось 08.12.2017 року в приміщенні Мінсоцполітики за участю представників міністерства, Державної служби, численних представників інститутів громадянського суспільства та представників в ЗМІ (телекомпанії " 1+1" та "Еспресо ТV", а також "Радіо вільна"/"Радіо Свобода"), проведено обговорення розробленого на основі узагальнених зауважень проекту рішення Громадської ради щодо пропозицій до Порядку. Протокол №8 від 08.12.2017 року засідання Громадської ради, додатки до нього опубліковані на веб-сайті Мінсоцполітики в рубриці "Громадсьіська рада" 19.12.2017 року.

Тобто, всі консультації з громадськими об`єднаннями щодо постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 року №156 "Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням ветеранів", були проведені згідно чинного законодавства.

Відтак, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Всеукраїнська громадська організація "Всеукраїнська спілка ветеранів України", Всеукраїнська громадська організація "Організація ветеранів України", Всеукраїнський Союз громадських об"єднань учасників бойових дій, ветеранів військової служби та правоохоронних органів "Всеукраїнський Союз", Українська спілка в"язнів - жертв нацизму, Всеукраїнська громадська організація "Асоціація ветеранів внутрішніх військ МВС України", Громадська організація "Всеукраїнська асоціація ветеранів війни та служби цивільного захисту, Всеукраїнське громадське об"єднання "Об"єднання ветеранів розвідки України", Всеукраїнська громадська організація "Асоціація ветеранів державної кримінально-виконавчої служби України", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство соціальної політики України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправною та скасування постанови № 156 від 14.02.2018 року.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 11 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна