Справа № 814/1185/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 814/1185/16

Категорія: 106030100 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 15.10.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Градовського Ю.М.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС у Миколаївській області, Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації (далі Департамент фінансів Миколаївської ОДА) про:

- визнання протиправним та скасування висновку від 04 серпня 2015 року №3118/9/14-04-17-02-08 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади";

- визнання протиправним та скасування наказу від 19 травня 2016 року №12-Л про звільнення з посади;

- стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- зобов`язання поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування заборони, передбаченої ч.3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 провадження у справі зупинено до вирішення Конституційним Судом України справи щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.ч.3, 6 ст. 1, ч.ч.1, 2, 3, 4, 8 ст. 3, п.2 ч.5 ст. 5, п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року замінено відповідача ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області його правонаступником ГУ ДПС у Миколаївській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що норми Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII Про очищення влади (надалі Закон №1682) є суперечливими; звільнення позивача відбулося через 9 місяців після завершення перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Відповідач Департамент фінансів Миколаївської ОДА позов не визнав, вказуючи, що спірний наказ видано на підставі норм чинного Закону України "Про очищення влади". Висновок ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, яким встановлена невідповідність відомостей щодо наявності майна, вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій позивачем за минулий рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, та підготовлена на його підставі довідка, є безумовною підставою для звільнення посадової особи з посади за вказаним Законом, а тому Департамент не може приймати таке рішення на власний розсуд, а зобов`язаний звільнити таку особу із займаної посади.

Відповідач ГУ ДПС у Миколаївській області позов не визнав, вказуючи, що оскільки на повідомлення про встановлену невідповідність відомостей за результатами перевірки відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік позивач надала пояснення. В поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 дійсно володіє автомобілем HYUNDAI І 10 з 2008 року, але у поясненні не відображено з яких саме законних джерел доходів її родина отримала кошти на придбання зазначеного автомобіля та не надано жодного підтверджуючого документа на дарування або позику від інших членів родини. Крім того, норми Закону України "Про очищення влади" не визнавалися Конституційним Судом України такими, що суперечать Конституції України.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту фінансів Миколаївської ОДА (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 4001, ідентифікаційний код 02314955), ГУДПС у Миколаївській області (пр. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 02314955) задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту фінансів Миколаївської ОДА від 19 травня 2016 року №12-Л про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу доходів та економічного аналізу управління доходів та фінансів виробничої сфери департаменту фінансів Миколаївської ОДА.

Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді головного спеціаліста відділу доходів та економічного аналізу управління доходів та фінансів виробничої сфери департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації.

Стягнуто з Департаменту фінансів Миколаївської ОДА (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 02314955) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21 травня 2016 року по 12 жовтня 2020 року у сумі 138 178,04 грн. (сто тридцять вісім тисяч сто сімдесят вісім гривень 04 коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з Департаменту фінансів Миколаївської ОДА (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 02314955) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за один місяць в розмірі 2 563,60 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят три тисячі 60 коп.).

Зобов`язано Департамент фінансів Миколаївської ОДА (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 02314955) протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили надіслати це рішення до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код за ) для вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", відомостей про застосування до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборони, передбаченої ч.3 ст. 1 Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII "Про очищення влади".

В решті позову відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді головного спеціаліста відділу доходів та економічного аналізу управління доходів та фінансів виробничої сфери Департаменту фінансів Миколаївської ОДА та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2 563,60 грн. підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі Департамента фінансів Миколаївської ОДА ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- на момент винесення рішення у справі конституційні подання щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.ч.3, 6 ст. 1, ч.ч.1, 2, 3, 4, 8 ст. 3, п.2 ч.5 ст. 5, п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" Конституційним Судом України не розглянуто, тому департамент фінансів вважає, що у цій справі слід застосовувати чинний Закон України "Про очищення влади";

- суд першої інстанції безпідставно та незаконно в рішенні зобов`язує скасувати дії Департаменту фінансів відносно позивача (зазначені вище по тексту стосовно предмету спору) нехтуючи ч.3 ст. 1, п.10 ст. 2, ч.8 ст. 3, ч.3 ст. 4, ст. 5 Закону України "Про очищення влади" та ст. 19 Конституції України, що є дискримінацією цього закону, так як в силу вимог цього закону підставою для звільнення позивача може бути лише висновок ДФС України;

- внесення запису про поновлення позивача до трудової книжки без наявності запису про звільнення з роботи в ПСП "Агрофірма "Роднічок" неможливо, оскільки протирічить главі 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, ухваливши законне рішення.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Департамент фінансів Миколаївської ОДА, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 з 06 вересня 2010 року працювала в Департамент фінансів Миколаївської ОДА на посаді головного спеціаліста економіста відділу доходів та економічного аналізу.

16 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 16 вересня 2014 року №1682-VII "Про очищення влади" (далі Закон №1682), який визначив правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації).

Наказом Департаменту фінансів Миколаївської ОДА від 05 червня 2015 року №125 було прийнято рішення про початок проведення у Департаменті фінансів Миколаївської ОДА перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", про що позивач була повідомлена під особистий підпис.

08 червня 2015 року ОСОБА_1 подала на ім`я директора Департамента фінансів Миколаївської ОДА заяву, якою повідомила, що заборони, передбачені ч.3 або ч.4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" до неї не застосовуються та надала згоду на проходження перевірки.

08 червня 2015 року Департамент фінансів Миколаївської ОДА направив до ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва запит від 08 червня 2015 року №051-33/1721 про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1 .

Згідно висновку ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 21 серпня 2015 року №1627/9/14-04-17-02-08 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1 , встановлено, що остання у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 , а саме: в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, в рядку 35 Розділу ІV, назва рядку автомобілі легкові, декларантом не вказано автомобіль марки HYUNDAI I10, 2008 року випуску, на обліку перебуває з 21 листопада 2008 року (згідно бази даних АІС "Автомобіль").

За результатами проведеної перевірки також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пп.1-10 ч.1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Згідно відомостей з регіональної комп`ютерної бази АІС "Автомобіль" по Миколаївській області, Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Миколаєва УДАІ УМВС України в Миколаївській області за № 9/2-18912 від 27 червня 2015 року зазначено, що у власності ОСОБА_1 перебуває автомобіль марки HYUNDAI I 10, 2008 року випуску.

Середня ринкова вартість автомобілю марки HYUNDAI I 10, 2008 року випуску, на момент придбання (21 листопада 2008 року), складала 6 800 доларів США, (за курсом 1$=5,99 грн.), що складає 40 732 грн.

Згідно Відомостей з ЦБД ДРФО від 17 червня 2015 року, за період з 01 січня 1998 року по 21 листопада 2008 року ОСОБА_1 було отримано доходів у сумі 10 573 грн., дохід чоловіка декларанта в період з 01 січня 1998 року по 21 листопада 2008 року складав 9 015 грн. (що в сукупності складає 19 588 грн.).

Згідно пояснення декларанта, кошти на придбання автомобілю були отримані ОСОБА_1 за кошти родини, але декларант не має можливості надати підтверджуючі документи на отримання відповідної суми коштів (21 144 грн.) від інших членів родини.

На виконання п.36 Постанови №563, заступником начальника управління кадрової політики, інформаційного та господарського забезпечення, начальником відділу роботи з персоналом Апуневич Н.Ю. була складена Довідка від 19 травня 2016 року про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про чищення влади" стосовно ОСОБА_1 .

Під час складення довідки Департаментом фінансів Миколаївської ОДА були враховані вимоги ч.8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", згідно якої заборона, передбачена ч.3 ст. 1 цього Закону застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових крав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування посадах, визначених п.п.1-10 ч.1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Наказом Департамента фінансів Миколаївської ОДА від 19 травня 2016 року №12-Л ОСОБА_1 була звільнена 20 травня 2016 року з посади головного спеціаліста відділу доходів та економічного аналізу управління доходів та фінансів виробничої сфери Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації з підстав передбачених Законом України "Про очищення влади" згідно п.п.7-2 ст. 36 КЗпП України.

На виконання вимог п.37 Постанови №563, до Міністерства юстиції України було направлено повідомлення про звільнення ОСОБА_1 .

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач жодних доказів щодо законності джерел отримання коштів на придбання автомобіля не надала ні ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, ні суду, відтак, підстави для скасування Висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" від 04 серпня 2015 року №3118/9/14-04-17-02-08 відсутні. Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, під час розгляду цієї справи відповідачі не наводили жодних аргументів, що позивач причетна до дій, спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , чи таких, що підривали демократичну форму правління, верховенство права, національну безпеку, оборону або права людини. Натомість у випадку, що розглядається, позивача піддано перевірці, що суперечить меті люстрації, визначеній у ст. 1 Закону України "Про очищення влади", що й стало підставою для її подальшого звільнення з посади. Відтак, у даному випадку застосування до позивача заборон, передбачених ч.3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", не може вважатись правомірним і створює передумови для порушення з боку України міжнародних зобов`язань за ст. 8 Конвенції.

ОСОБА_1 не оскаржено рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, відповідно ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги Департамента фінансів Миколаївської ОДА, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування (ст. 38 Конституції України).

За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади".

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 1 цього Закону України "Про очищення влади", очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п.10 ч.1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у ч.ч.1, 2, 4 та 8 ст. 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені ч.1 ст.4 цього Закону.

Вказана заборона, відповідно до ч.8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених п.1-10 ч.1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених ч.ч.3 та 4 ст. 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч.10 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених п.2 ч.5 ст. 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п`ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов`язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

На виконання ч.14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених п.п.1 та/або 2 ч.5 цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями ч.ч.3 або 4 ст. 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Пунктом 3 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року №1100 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за №1385/26162 (далі Порядок №1100).№1100 визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч.4 ст. 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з`ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1- 10 ч.1 ст.2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з`ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з`ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1- 10 ч.1 ст. 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов`язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Аналіз норм Закону України "Про очищення влади", а також підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що органи Державної фіскальної служби здійснюють перевірку осіб, зазначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади" за двома критеріями:

1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру;

2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Зокрема, відповідно до п.9 Порядку №1100 у розділі ІV декларації перевірці підлягають, зокрема, відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку звільнення ОСОБА_1 відбулось без врахування обов`язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел, оскільки автомобіль був набутий нею до перебування на посаді головного спеціаліста економіста відділу доходів та економічного аналізу Департаменту фінансів Миколаївської ОДА.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом в постанові від 31 січня 2018 року в справі №815/3268/15 (№К/9901/1425/18), в постанові від 30 липня 2019 року в справі №802/3864/15-а (№К/9901/1646/18).

Особи, зазначені у п.4 ч.2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" за їх згодою підлягають перевірці в порядку, передбаченому ст.ст. 4 та 5 цього Закону, за результатами якої підлягають звільненню з посади.

Однак, метою вказаної перевірки мало б бути з`ясування того, чи здійснювала така особа заходи (та/або сприяла їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Януковичем, підрив основ національної безпеки й оборони України, або протиправне порушення прав і свобод людини, вказані особи визнаються колективно винними без забезпечення індивідуального підходу відповідальності, іншій підхід є порушенням ст.ст. 61 і 62 Конституції України в аспекті забезпечення індивідуального характеру відповідальності та забезпечення презумпції невинуватості.

Дотримання презумпції невинуватості при здійсненні люстраційних заходів є фундаментальним принципом у забезпеченні демократичного шляху очищення влади.

Без доведення вини в передбаченому законом порядку, без установленого права на оскарження Законом України "Про очищення влади" запроваджується заборона обіймати посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування лише у зв`язку з перебуванням на такій посаді в певний проміжок часу. Заборона протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом обіймати посади, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрація), і виникнення у зв`язку з цим підстави для їх звільнення із займаних посад лише у зв`язку з обійманнями цими посадовими особами певних посад у передбачений Законом України "Про очищення влади" період часу призводить до порушення принципу презумпції невинуватості, передбаченого ч.1 ст. 62 Конституції України.

Приписами Закону України "Про очищення влади" встановлюється зворотна дія закону всупереч вимогам ст. 58 Конституції України, так як вступаючи на публічну службу, особа не знала і не могла знати, що лише перебування на конкретній посаді у певний проміжок часу в майбутньому становитиме підставу для юридичної відповідальності у вигляді заборони обіймати певні посади в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Наведене свідчить про встановлення додаткових обмежень для реалізації прав і свобод державного службовця (особи, яка перебуває на публічній службі) як людини і громадянина, що в жодному разі не відповідає ч.3 ст. 22 Конституції України, згідно з якою при прийнятті нових законів (зокрема Закону України "Про очищення влади") не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (зокрема, осіб, які перебувають на публічній службі), та ст. 64 Конституції України, згідно з якою конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В даному випадку відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів про здійснення позивачем рішеннями, діями чи бездіяльністю заходів (та/або сприяли їх здійсненню), спрямованих на узурпацію влади президентом Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправного порушення прав і свобод людини.

Перевірка по кожному органу, в якому працюють особи, зазначені у п.п.1-10 ч.1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", має здійснюватись відповідно до встановленого ст. 5 цього Закону порядку, на що згоду позивач дав у визначений законом термін.

Проведення перевірки насамперед має за мету виявити осіб, що брали участь в управлінні державними справами, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини і результати такої перевірки підлягають викладенню у висновку, який в даному випадку є обов`язковим, як і ознайомлення з ним особи, щодо якої проводилась перевірка. Такий висновок може бути оскаржений до суду, як це передбачено у ст. 5 Закону України "Про очищення влади".

Згідно з ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на займаній посаді.

Відсутність в трудовій книжці позивача запису про звільнення з роботи в ПСП "Агрофірма "Роднічок" ніяким чином не спростовує дані висновки суду першої інстанції.

Питання правильності розрахунку суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є предметом апеляційного оскарження, а тому в силу приписів ст. 308 КАС України не аналізуються судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Градовський Ю.М.

Суддя: Лук`янчук О.В.