Справа № 120/717/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

15 лютого 2021 р. Справа № 120/717/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання недійсними висновку службового розслідування, акту про нещасний випадок, встановлення факту отримання каліцтва,-

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання недійсними висновку службового розслідування, акту про нещасний випадок, встановлення факту отримання каліцтва.

Статтею 5 КАС України передбачено право кожної особи на звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; перевіряє дотримання строків звернення до суду та встановлює чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 4. та ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори - фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; - спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; - спори щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 свідчать про його незгоду з висновком службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2018 року та актом про нещасний випадок невиробничого характеру № 8/18 від 06.07.2018 року. У зв`язку з чим просить визнати їх недійсними та невідповідними, а також визнати факт отримання каліцтва як такий, що відбувся під час виконання службових обов`язків.

З даного приводу слід зазначити, що факт встановлення та підтвердження каліцтва під час проходження служби, зокрема в лавах Національної гвардії України, встановлюється відповідно Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 року № 285.

Згідно п. п. 2, 3, 4 Розділу І Положення медичні (військово-лікарські) комісії МВС - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоров`я МВС та Національної гвардії України для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

Основними завданнями ВЛК є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ, колишніх військовослужбовців, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 20 Розділу VIII Положення причину інвалідності звільнених зі служби осіб установлюють медико-соціальні експертні комісії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" та з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок їх захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв).

Згідно із п. 6 Положення про медико-соціальну експертиз, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.12.2009 року № 1317, висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Згідно п. 12, затвердженого цією ж Постановою КМУ Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби, встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Відповідно до п. п. 23-25 Положення, рішення районної, міжрайонної, міської комісії підлягають оскаржено у місячний строк до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

Рішення комісії також можуть оскаржуватися до суду в установленому законодавством порядку.

Отже, рішення медико-соціальних експертних комісій є рішенням суб`єкта владних повноважень, обов`язковим для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб, та підлягає оскарженню у встановленому КАС України порядку.

В свою чергу, відповідно до п. 7 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 року № 270, розслідування нещасних випадків проводиться з метою визначення їх обставин та причин. На підставі результатів розслідування розробляються заходи щодо запобігання подібним випадкам, а також щодо вирішення питань соціального захисту потерпілих.

Згідно п. п. 11, 12 Порядку, нещасні випадки (за винятком групових), які сталися з працюючими особами, розслідуються комісією, утвореною організацією, де працює потерпілий, у складі голови комісії - посадова особа, яку визначає керівник організації, і членів комісії - керівника відповідного структурного підрозділу, представника профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноваженого трудового колективу, якщо потерпілий не є членом профспілки.

Рішення щодо розслідування нещасного випадку приймається керівником організації на підставі звернення потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, листка непрацездатності або довідки лікувально-профілактичного закладу.

За результатами розслідування нещасного випадку, складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм) згідно з додатком 3, який затверджується керівником органу (організації), що проводив розслідування.

Акт за формою НТ надсилається потерпілому або особі, яка представляє його інтереси.

Викладене свідчить про те, що акти розслідування нещасних випадків, що сталися зокрема під час участі у культурно-масових заходах, спортивних змаганнях, встановлюють лише відповідні факти та не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Хоча вказана комісія і перебуває у віданні військової частини, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов`язків не здійснює владних управлінських функцій та, відповідно не приймає рішень, які є обов`язковими.

Отже, оскаржувані висновок та акт не можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються, у тому числі, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Варто зауважити, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом, процесуальним законодавством покладено саме на позивача.

Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійсненні судочинства за його позовною заявою.

В контексті наведених правових норм варто зауважити, що під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем зі встановлених законом способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, позивач повинен обґрунтувати порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України).

Зазначені судом обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та їх предметну визначеність, не дає суду можливість з`ясувати їх зміст, предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною, а відтак позивачу слід сформувати позовну заяву з урахуванням наведених норм.

Окремо слід наголосити на строках звернення до суду.

Так, згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позовна заява стосується документів від 08.06.2018 року та 06.08.2018 року, натомість надійшла до суду 01.02.2021 року, тобто у строк, що перевищує визначені ст. 122 КАС України строки.

При цьому, позивачем не подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданої позовної заяви вимогам статтей 160, 161 КАС України, суд дійшов висновку залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись ст. 122, 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання недійсними висновку службового розслідування, акту про нещасний випадок, встановлення факту отримання каліцтва, залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Дану ухвалу направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович