Справа № 140/16783/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/16783/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (далі позивач, ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК») звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 16 листопада №, від 20 листопада 2020 року №, від 16 листопада 2020 року №, від 17 листопада 2020 року №, від 17 листопада 2020 року №, від 24 листопада 2020 року №, від 24 листопада 2020 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення на підставі актів фактичних перевірок проведених у магазинах, в яких здійснює свою господарську діяльність ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК», а саме: за адресою м. Луцьк вул. Карбишева, 1 від 27 жовтня 2020 року №15034-03-20-07/21736857; за адресою м. Луцьк вул. Грушевського, 31 від 27 жовтня 2020 року №15033/03-20-07/21736857; за адресою м. Луцьк вул. Левчанівської від 27 жовтня 2020 року за №15035/03-20-07/21736857; за адресою м. Луцьк вул. Гордіюк, 49 від 28 жовтня 2020 року за №15243/03-20-07-05/21736857; за адресою м. Луцьк вул. Дружби Народів, 45 від 28 жовтня 2020 року №15246/03-20-07-05/21736857; за адресою м. Луцьк пр. Волі, 4 від 05 листопада 2020 року №16233/03-20-07/21736857; за адресою м. Луцьк пр. Волі, 11 від 05.11.2020 року №16234/03-20-07/21736857.

У пункті п. п. 2.2.20 кожного з вказаних актів відповідач зазначає про те, що в ході перевірок встановлено зберігання та реалізація позивачем тютюнових виробів, а зокрема сигарил, що класифікуються за УКТ ЗЕД 2402 10 00 00 - сигари, сигари з відрізаними кінцями та сигарили, з вмістом тютюну, що марковані марками акцизного податку.

В подальшому ГУ ДПС у Волинській області зазначає про те, що у відповідності до інформації наданої ГУ ДПС у Львівській області марки акцизного податку, якими марковані такі тютюнові вироби призначені для маркування тютюнових виробів з кількістю сигарил - дві шт., а виявлені під час даної фактичної перевірки тютюнові вироби, що зберігаються і реалізовуються позивачем містять у пачках іншу (відмінну) кількість сигарил.

Саме тому в порядку визначеному абзацом 2 пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України (далі ПК України) відповідач класифікував такі тютюнові вироби як не марковані та, в розділі 3 «Висновки перевірки» кожного із вищеперерахованих актів фактичних перевірок вказав на порушення позивачем абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Позивач зазначає, що за результатами аналізу вказаних актів фактичних перевірок вбачається їх повна ідентичність щодо змісту та висновків, а також очевидним і беззаперечним є той факт, що відповідач провів фактичну перевірку господарської діяльності позивача на предмет додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні роздрібної торгівлі тютюновими виробами, здійснив усі дії передбачені ПК України для проведення такої фактичної перевірки, - та не виявив жодних порушень вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні роздробної торгівлі тютюновими виробами.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням, оскільки вважає, що відповідачем допущене грубе порушення норм чинного законодавства України, якими імперативно врегульовано порядок проведення фактичних перевірок на предмет додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні роздрібної торгівлі тютюновими виробами та оформлення результатів таких перевірок.

Визначальною обставиною для встановлення порушення суб`єктом господарювання абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» є не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення марок акцизного податку платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких марок акцизного податку відповідним платником акцизного податку та відповідність сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до відомостей вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку.

Позивач наголошує, що відповідач в ході даних фактичних перевірок не встановив в місцях здійснення господарської діяльності у яких проводились відповідні фактичні перевірки фальсифікованих тютюнових виробів чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку, що підтверджується відповідними актами по даних фактичних перевірках.

З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 14 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні фактичних перевірок ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за місцями фактичного провадження платником податків діяльності. В ході фактичних перевірок працівниками ГУ ДПС у Волинській області описані марки акцизного податку на тютюнових виробах виробництва ТОВ «Марвел Інтернешнл Тобакко Груп» та надіслані запити до Головного управління ДПС у Львівській області про надання інформації на який вид продукції та кількість сигарил в пачці були видані описані марки акцизного податку відповідно до коду товару згідно з УКТЗЕД, опис товару згідно УКТЗЕД, а також суму акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку в розрізі кожної марки акцизного податку окремо.

Після отримання відповіді від Головного управління ДПС у Львівській області проведено повторні перевірки, за матеріалами яких застосовано фінансові санкції у вигляді штрафів за зберігання та реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

Повторними перевірками встановлено, що згідно інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо визначення виду тютюнових виробів (зокрема щодо визначення кількості сигарил в пачці) на які отримувались виробником марки акцизного податку ТВ інші видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізним кінцем, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном, або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізним кінцем та сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну УКТ ЕД кількість штук в пачці 2 сигарили.

Таким чином, тютюнові вироби сигарили, які зберігалися та реалізовувалися у вищезазначених господарських одиницях марковані марками акцизного податку, що не відповідають продукції тобто вважаються не маркованими, що є порушенням вимог абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

Враховуючи викладене, просив в задоволенні позову відмовити.

В поданій до суду відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відзиву, підтримав власну правову позицію, наведену у позові. Додатково для підтвердження своєї позиції надає інформацію надану виробником відповідних тютюнових виробів отримана на адвокатський запит щодо сум акцизного податку фактично сплаченого до бюджету за 2019-2020 роки в т.ч. суми акцизного податку суми акцизного податку доплаченого за результатами діяльності виробника у відповідні звітні періоди та кількості пачок тютюнових виробів, а також інформацію ОВП ДПС України про підтвердження відповідних сум акцизного податку сплаченого (в т.ч. доплаченого за результатами використання МАП) виробником за 2020 рік. Наголошує, що за результатами проведення відповідної фактичної перевірки позивача, а також після отримання відповідачем відповідей на запити від ГУ ДПС у Львівській області відповідач не встановив жодних порушень з боку позивача під час здійснення торгівлі тютюновими виробами.

В поданому до суду запереченні відповідач підтримав власну правову позицію, наведену у відзиві. Додаткова вказує, що не заслуговує на увагу позиція позивача щодо інформації виробника тютюнових виробів про суми акцизного податку доплаченого за результатами діяльності виробника у відповідні звітні періоди та кількості пачок тютюнових виробів за які була здійснена відповідна доплата, а також інформація ОВП ДПС України про підтвердження відповідних сум акцизного податку сплаченого (а т.ч. доплаченого за результатами використання МАП) виробником за 2020 рік, оскільки з них не вбачається, що доплата була здійснена саме по тих МАП, які описані фактичними перевірками.

Крім того, у відзиві на позовну заяву та запереченні представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за його участі.

Щодо клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив та заперечення на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенні з таких підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за реєстроване як юридична особа з 29 вересня 1995 року, основний вид діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ГУ ДПС у Волинській області були проведені фактичні перевірки ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за адресами: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева, 1; Волинська область, м. Луцьк, вул. Грушевського, 31; Волинська область, м. Луцьк, вул. Левчанівської, 31; Волинська область, м. Луцьк, вул. Гордіюк, 49; Волинська область, м. Луцьк, вул. Дружби Народів, 45; Волинська область, м. Луцьк, пр. Волі, 4; Волинська область, м. Луцьк пр. Волі, 11, за результатами яких складено акти: №12593/03-20-05/21736857, №12985/03-20-05/21736857, №12987/03-20-05/21736857, №12113/03-20-05/21736857, №12344/03-20-05/21736857, №12989/03-20-05/21736857, №12990/03-20-05/21736857 відповідно.

В ході фактичних перевірок працівниками ГУ ДПС у Волинській області описані марки акцизного податку на тютюнових виробах виробництва ТОВ «Марвел Інтернешнл Тобакко Груп» та надіслані запити до Головного управління ДПС у Львівській області про надання інформації на який вид продукції та кількість сигарил в пачці були видані описані марки акцизного податку відповідно до коду товару згідно з УКТЗЕД, опис товару згідно УКТЗЕД, а також суму акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку в розрізі кожної марки акцизного податку окремо.

Після отримання відповіді від Головного управління ДПС у Львівській області проведено повторні перевірки, за матеріалами яких застосовано фінансові санкції у вигляді штрафів за зберігання та реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка.

Після отримання відповіді від Головного управління ДПС у Львівській області ГУ ДПС у Волинській області були проведені фактичні перевірки ТзОВ «ВОЛИНЬТАБАК» за вищезазначеними адресами та складені акти: від 27 жовтня 2020 року №15034-03-20-07/21736857 (за адресою: м. Луцьк вул. Карбишева, 1), від 27 жовтня 2020 року №15033/03-20-07/21736857 (за адресою: м. Луцьк вул. Грушевського, 31), від 27 жовтня 2020 року за №15035/03-20-07/21736857 (за адресою: м. Луцьк вул. Левчанівської, 31), від 28 жовтня 2020 року за №15243/03-20-07-05/21736857 (за адресою: м. Луцьк вул. Гордіюк, 49), від 28 жовтня 2020 року №15246/03-20-07-05/21736857 (за адресою: м. Луцьк вул. Дружби Народів, 45), від 05 листопада 2020 року №16233/03-20-07/21736857 (за адресою: м. Луцьк пр. Волі, 4), від 05.11.2020 року №16234/03-20-07/21736857 (за адресою м. Луцьк пр. Волі, 11).

Вищезазначеними перевірками встановлено, що згідно інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо визначення виду тютюнових виробів (зокрема щодо визначення кількості сигарил в пачці) на які отримувались виробником марки акцизного податку ТВ інші видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізним кінцем, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном, або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізним кінцем та сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну УКТЗЕД кількість штук в пачці 2 сигарили.

ГУ ДПС у Волинській області зроблено висновок про те, що, тютюнові вироби сигарили, які зберігалися та реалізовувалися у вищезазначених господарських одиницях марковані марками акцизного податку, що не відповідають продукції тобто вважаються не маркованими, що є порушенням вимог абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР.

За наслідками таких перевірок ГУ ДПС у Волинській області прийняті податкові повідомлення-рішення: від 16 листопада №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 18216,00 грн., від 20 листопада 2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 17000,00 грн., від 16 листопада 2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 28130,00 грн., від 17 листопада 2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 31291,00 грн., від 17 листопада 2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 26054,80 грн., від 24 листопада 2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 17000,00 грн., від 24 листопада 2020 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 17000,00 грн.,

Позивач, вважаючи протиправними такі податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 11 цього Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За приписами підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

За правилами пункту 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (пункт 226.3 статті 226 ПК України).

Підпунктом 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 ПК України встановлено, що суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов`язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п`ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки.

Відповідно до пункту 226.8 стаття 226 ПК України кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигарили додатково наноситься кількість штук у пачці (упаковці).

Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ «тютюн імпортний», ТВ «тютюн вітчизняний») у кількісному виразі.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Також, згідно пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2010 №1251, маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Відповідно до абзацу 15 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Тобто, законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

При цьому немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не сплачено або сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок, а підставою для притягнення до відповідальності згідно із наведеними положеннями є ухилення від сплати акцизного податку.

Разом з тим, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (надалі - Порядок).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», стаття 226 ПК України та пункт 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Склад правопорушення, за яке статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізацію алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що необхідною передумовою застосування до суб`єкта господарювання рішення про застосування фінансових санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб`єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до абзацу 19 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» склад правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Отже, склад правопорушення, за яке вищенаведеною нормою передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ ДПС у Волинській області зроблено висновок про те, що, тютюнові вироби сигарили, які зберігалися та реалізовувалися у господарських одиницях позивача, у яких здійснювалася фактична перевірка, марковані марками акцизного податку, що не відповідають продукції тобто вважаються не маркованими.

Такий висновок, відповідачем зроблено згідно інформації ГУ ДПС у Львівській області щодо визначення виду тютюнових виробів (зокрема щодо визначення кількості сигарил в пачці) на які отримувались виробником марки акцизного податку ТВ інші видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізним кінцем, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном, або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізним кінцем та сигарил (тонкі сигари) з вмістом тютюну УКТ ЕД кількість штук в пачці 2 сигарили.

Так, як встановлено судом ГУ ДПС у Волинській області надсилало до Головного управління ДПС у Львівській області запити про надання інформації від 15 вересня 2020 року №2054/7/03-20-05-05-07, від 21 вересня 2020 року №2072/03-20-05-05-07, від 21 жовтня 2020 року №2228/7/03-20-07-05-07 в яких просило надати інформацію на який вид продукції (вказати кількість сигарил в пачці) були видані вказані марки акцизного податку відповідно до коду товару згідно УКТЗЕД, опис товару згідно з УКТЗЕД, а також вказати суму акцизного податку, сплачену виробником за вказані марки акцизного податку в розрізі кожної марки акцизного податку окремо.

У відповідь на вказані запити Головне управління ДПС у Львівській області листами від 24 вересня 2020 року №4667/7/13-01-09-07-04, від 30 вересня 2020 року №4754/7/13-01-09-07-04, від 28 жовтня 2020 року №5124/7/13-01-09-07-4 повідомило, що марки акцизного податку для маркування тютюнових виробів ТВ інші видавалися для маркування сигар включаючи сигари з відрізним кінцем, сигарил (тонкі сигари) та сигарет, цигарок з тютюном, або його замінниками: сигар, включаючи сигари з відрізним кінцем та сигарил (тонкі сигари), з вмістом тютюну, код УКТЗЕД кількість штук в пачці 2 сигарили. При цьому вказаного, що щодо сплати акцизного податку необхідно звертатись по місцю обліку суб`єкта господарювання Офісу великих платників податків ДПС. Інформацію про використання зазначених марок акцизного податку немає змоги надати, так як відповідно до статті 226.8 ПК України виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ «тютюн імпортний», ТВ «тютюн вітчизняний») у кількісному виразі.

Відповідач, як контролюючий орган, за таких обставин обґрунтував оскаржені податкові повідомлення-рішення виключно наявною податковою інформацією, що і стала підставою для нарахування фінансових санкції вже за результатами проведених фактичних перевірок, але в розумінні чинного процесуального законодавства за висновками Верховного Суду, викладеними 02.04.2020 у постанові Касаційного адміністративного суду №К/9901/25783/19, така податкова інформація не визнається належним доказом і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, через що відповідач не впорався з покладеним на нього згідно з частиною другою статті 77 КАС України тягарем доказування, надаючи листам Головного управління ДПС у Львівській області всупереч частини другої статті 90 цього Кодексу наперед встановленої сили виявленого податкового правопорушення внаслідок недобросовісно проведеної податкової перевірки.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів щодо встановлення факту сплати виробником вказаних тютюнових виробів акцизного податку, якою володіє Офіс великих платників податків ДПС.

При цьому, як слідує із інформації, наданої виробником відповідних тютюнових виробів ТзОВ «Марвел Інтернешнл Тобакко Груп» листом від 07 грудня 2020 року №01-0712 щодо сум акцизного податку фактично сплаченого до бюджету за 2019-2020 роки в т.ч. суми акцизного податку, суми акцизного податку доплаченого за результатами діяльності виробника у відповідні звітні періоди та кількості пачок тютюнових виробів, а також інформації ОВП ДПС України, наданої листом від 31 грудня 2020 року №40180/10/28-10-52-03 про підтвердження відповідних сум акцизного податку сплаченого (в т.ч. доплаченого за результатами використання МАП) виробником за 2020 рік, станом на 28 грудня 2020 року заборгованість ТзОВ «Марвел Інтернешнл Тобакко Груп» по акцизному податку відсутня.

З огляду на наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що визначальною умовою в спірних правовідносинах для встановлення порушення суб`єктом господарювання абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» є не інформація ГУ ДПС у Львівській області про те на яку тютюнову продукцію проводилось замовлення марок акцизного податку платником акцизного податку, а відомості щодо фактичного використання таких марок акцизного податку відповідним платником акцизного податку та відповідність сум акцизного податку фактично сплаченого відповідним його платником до відомостей вказаних у відповідному звіті із використання марок акцизного податку та зареєстрованої відповідної декларації із сплати акцизного податку.

Відтак, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, відповідачем не доведено належними та достовірними доказами порушення позивачем вимог абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 16 листопада №, від 20 листопада 2020 року №, від 16 листопада 2020 року №, від 17 листопада 2020 року №, від 17 листопада 2020 року №, від 24 листопада 2020 року №, від 24 листопада 2020 року № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій.

У відповідності до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності суд враховує, чи прийняті (вчинені) вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа №802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2321,06 грн., сплачений платіжним дорученням №83931 від 07 грудня 2020 року.

Керуючись статтями 137, 139, 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 16 листопада №, від 20 листопада 2020 року №, від 16 листопада 2020 року №, від 17 листопада 2020 року №, від 17 листопада 2020 року №, від 24 листопада 2020 року №, від 24 листопада 2020 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Карбишева, 1, ідентифікаційний код 21736857) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 43143484) судовий збір в розмірі 2321 (дві тисячі триста двадцять одна) гривня 06 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк