Справа № 200/11139/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

11 лютого 2021 р. Справа №200/11139/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання - Кудрявцеві О.Ю.,

за участю:

представник позивача Руденка А.І.,

представник відповідача Вовченка С.П.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом та матеріали адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РАНГ до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю РАНГ в особі свого представника, ОСОБА_1 , звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24 січня 2019 року та податкового повідомлення-рішення № від 6 лютого 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття звітності позивача з ПДВ за період квітень, травень, червень 2017 року та зобов`язати відповідача прийняти та зареєструвати звітність позивача з ПДВ за квітень, травень, червень 2017 року першим днем її фактичного отримання.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 98).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 січня 2021 року о 12-00 год. (а.с. 139).

28 січня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 2 лютого 2021 року (а.с. 240).

Ухвалою суду від 2 лютого 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 5 (п`ять) днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання суду заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року та визнання прийнятою звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року у день першого фактичного отримання їх ДФС України, та про поновлення цього строку.

4 лютого 2021 року позивачем до суду надано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 4 лютого 2021 року продовжено провадження у справі; вирішено, що питання про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог та про поновлення цього строку буде вирішуватись під час підготовчого провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 11 лютого 2021 року о 15-00 год.

Ухвалою суду від 5 лютого 2021 року проведення підготовчого засідання, яке призначене на 11 лютого 2021 року, вирішено здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon за участю представника позивача поза межами приміщення суду.

11 лютого 2021 року представник сторін у підготовче засідання з`явились: представник відповідача з`явився до Донецького окружного адміністративного суду, представник позивача - в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні представник позивача підтримав надану заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року та в частині визнання прийнятою звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року у день першого фактичного отримання їх ДФС України.

В обґрунтування заяви зазначив, що товариство зареєстровано та працює на території України, яка з квітня 2014 року в результаті збройної агресії Російської Федерації є тимчасово окупованою територією, свою діяльність здійснює згідно законодавства України. В окупаційній адміністрації ОРДЛО товариство не зареєстровано та податки окупантам не сплачує, разом із цим сумлінно сплачує податки та збори, в тому числі військовий збір, до бюджету України і до сьогодення.

Зауважив, що переміщення по окупованій території документів, печаток, реквізитів, електронних копій документів, електронних носіїв та предметів, які мають будь-яке відношення до підприємства, є смертельно небезпечно - щоб представнику позивача виїхати на не окуповану територію Україні, йому треба пройти через 5 блокпостів та КППВ на лінії розмежування, на кожному з яких поплічники окупантів перевіряють документи, речі, мобільні телефони та при виявленні будь-яких даних, які вказують на підприємства, яке сплачує податки в бюджет України, а особливо військовій збір, таку людину катують, кидають за грати, можуть навіть стратити. Інформацію про сплату підприємством податків до бюджету України та відсутність боргів по податкам перед бюджетом України окупанти отримують з відкритих джерел через мережу Інтернет.

Враховуючи фактичну неможливість перемістити через лінію розмежування документів підприємства для наступного їх подання до суду на території, підконтрольній владі України, позивач не зміг своєчасно звернутись із даним позовом до суду.

Також товариство було позбавлено можливості звернутись до суду із відповідним позовом засобами поштового зв`язку.

Все, що підприємство могло зробити на той час подавати заяви та скарги до податкового органу через електронний кабінет, що і робило тривалий час.

Зауважив, що згідно п. 102.6 ст. 102 Податкового кодексу України граничні строки для подання […] заяв про перегляд рішень контролюючих органів […] підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв`язку із ув`язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Обставини непереборної сили для позивача підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України за № 7972.

Також зазначив, що у березні 2020 року бойовики так званої «ДНР» вирішили повністю закрити пропуск громадян через пункти прикордонного та митного контролю на лінії розмежування з 21 березня 2020 року у зв`язку із карантинними обмеженнями задля недопущення поширення коронавирусу. Зазначена заборона на переміщення громадян через лінію розмежування діє по сьогодення, що, у свою чергу, унеможливлює виїзд на не окуповану територію України із необхідними для звернення до суду документами та, відповідно, позбавляє можливості звернення до суду із відповідним позовом.

Вказав, що після того, як він випадково дізнався про те, що в країні запрацювала система «Електронний суд», за допомогою якої стало можливим звернення до суду без вивезення з «ДНР» документів або направлення їх поштою, він зареєструвався в даній системі та звернувся до суду із даним позовом.

Посилався також за приписи п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України (діяли до 17 липня 2020 року), які встановлювали, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (CОVID-19), строки, визначені, в тому числі, статтею 122, цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Після 17 липня 2020 року набрали чинності зміни до вказаного пункту, згідно яких процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту з розділу VІ «Прикінцеві положення» кодексу, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом; разом із цим протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Також звернув увагу суду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Представник відповідача у підготовчому засіданні наполягав на залишенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РАНГ» без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно п. 49.12 ст. 49 ПК України у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання (пп. 49.12.1); оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу (пп. 49.12.2).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п. 56.3 ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі […] протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Протягом шести місяців з дати закінчення строку, встановленого абз. 1 цього пункту, платник податків має право подати скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку та копіями підтверджуючих документів поважності причин його пропуску (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи про неприйняття декларації з ПДВ за квітень 2017 року позивач дізнався 12 травня 2017 року, отримавши квитанцію із позначкою «документ не прийнято» (а.с. 53-55), за травень 2017 року 13 червня 2017 року (а.с. 56), за червень 2017 року 17 липня 2017 року (а.с. 57).

Відповідно до матеріалів справи 24 травня 2017 року позивач звернувся зі скаргою на дії податкового органу з приводу не прийняття декларації з ПДВ за квітень 2017 року до в.о. голови ДФС України 24 травня 2017 року (а.с. 24-25).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження прийняття належного рішення податковим органом за результатом розгляду скарги позивача від 24 травня 2017 року.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення позивачем скарги в передбаченому ст. 56 ПК України порядку на дії податкового органу з приводу не прийняття декларації з ПДВ за травень 2017 року.

17 липня 2017 року позивач звернувся зі скаргою до начальника ГУ ДФС України у Донецькій області на дії податкового органу з приводу не прийняття декларації з ПДВ за червень 2017 року 17 липня 2017 року (а.с. 38-39).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження прийняття належного рішення податковим органом за результатом розгляду скарги позивача від 17 липня 2017 року.

Процедура адміністративного оскарження дій з не прийняття декларації з ПДВ за травень та червень 2017 року відповідно до приписів ст. 56 ПК України згідно наданих суму матеріалів не проводилась.

Відповідно до п. 56.19 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Згідно п. 56.18 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Разом із цим згідно п. 56.17 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується:

- днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абз. 1 п. 56.3 цієї статті;

- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику;

- днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктом 102.1 ст. 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. […].

Таким чином, строк 1095 днів застосовується у випадках оскарження як податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу, в тому числі рішень про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи із даним позовом позивач звернувся до суду 30 листопада 2020 року.

Отже, із даним адміністративним позовом в частині позовних вимог про оскарження бездіяльності щодо не прийняття податкових декларацій та, як наслідок, із зобов`язанням прийняти цю звітність та зареєструвати її позивач звернувся із пропуском встановленого для цього строку.

Вирішуючи питання щодо поважності/не поважності причин пропуску зазначеного строку, суд зазначає, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що наведені позивачем на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом доводи є обґрунтованими, об`єктивно існуючими та такими, що створювали істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття звітності позивача з ПДВ за період квітень, травень, червень 2017 року та про зобов`язання відповідача прийняти та зареєструвати звітність позивача з ПДВ за квітень, травень, червень 2017 року першим днем її фактичного отримання.

Також при вирішенні зави позивача про поновлення строку звернення до суду із даними позовними вимогами суд виходить з того, що сам по собі цей інститут має на меті полегшення надання учасниками процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Поряд із цим право особи на судовий захист гарантується ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому має пріоритетне значення під час здійснення правосуддя, зокрема, при вирішенні судом питання щодо надання можливості його реалізації особою, якій таке право надано.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, […] не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги […] в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (п.п. 22-23); в п. 30 Рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України» йдеться, що неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

Отже, особу не можна позбавити права на судовий захист з причин пропуску нею строку звернення до суду із відповідним позовом, якщо ця особа доведе, що зазначений строк пропущений нею не з підстав ігнорування такого строку, а у зв`язку із існуванням обставин, що унеможливлювали таке звернення.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)», яким розділ VІ «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також щодо строків звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами, продовжуються на строк дії такого карантину».

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 13 травня 2020 року № 591-IX, якій набрав чинності 29 травня 2020 року, були внесені зміні, зокрема, до ПК України, відповідно до яких абз. 10 п. 52-2 підрозділу Х «Інші перехідні положення» ПК України викладений у наступній редакції: на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-ІХ, яким внесені зміни, зокрема у пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України та у пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

На підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем процесуального строку для звернення до суду із вказаною позовною заявою є поважними, у зв`язку із чим заява позивача про поновлення процесуального строку для звернення до суду із даним адміністративним позовом підлягає задоволенню; а клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском такого строку задоволенню не підлягає.

Під час підготовчого судового засідання представники позивача та відповідача надали суду пояснення.

Також під час підготовчого провадження були встановлені всі передбачені ст. 180 КАС України обставини та вчинені дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник позивача та відповідача не заперечували проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку про необхідність закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 122, 171, 181, 183, 242, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання відповідача про залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю РАНГ до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду відмовити.

2. Визнати поважними причини пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю РАНГ строку звернення до суду із даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року та про визнання прийнятою звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року у день першого фактичного отримання їх ДФС України.

3. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю РАНГ строк звернення до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, зобов`язати вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року та про визнання прийнятою звітності з податку на додану вартість за квітень, травень, червень 2017 року у день першого фактичного отримання їх ДФС України.

4. Закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 4 березня 2021 року об 11-00 год.

5. Ухвала прийнята та підписана у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивні частини проголошені у підготовчому судовому засіданні в присутності представника позивача (в режимі відеоконференції) та представника відповідача.

6. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

7. Повний текст ухвали складено 15 лютого 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна