Справа № 120/7066/20-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 січня 2021 р. Справа № 120/7066/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука М.П.,

за участю секретаря судового засідання: Бабія М.С.

позивача та його представника: ОСОБА_1, Ліханової О.В.

представника відповідача: Бешлея І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яким просить визнати: протиправним та скасувати наказ від 15.10.2020 року № 1511 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області" в частині застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ № 187 о/с від 28.10.2020 року про звільнення з посади слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області; поновити на посаді; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування вартості предметів однострою особистого користування.

Позов обґрунтований тим, що висновок службового розслідування, на підставі якого відповідачем прийнято накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача із займаної посади, містить лише опис події затримання інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 як посібника одержання неправомірної вигоди та повідомлення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, незважаючи на те, що відповідні обставини на даний час досліджуються органом досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Його вина, а також кваліфікація отримання відповідних грошових коштів саме як неправомірної вигоди, може бути встановлена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження, а не матеріалами службового розслідування. Лише один факт порушення кримінального провадження стосовно особи не свідчить про доведеність його вини.

Також позивач посилається на необґрунтованість доводів відповідача щодо неналежного виконання ним службових обов`язків, що нібито встановлено під час службового розслідування, яке є однобічним, не об`єктивним та упередженим.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за наслідками виявлення кримінального правопорушення, а у зв`язку наявністю інших дій, які порушують службову дисципліну, свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2009 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 року прийнятий на службу до органів національної поліції та з 01.12.2019 року працював на посаді слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Наказом начальника головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 17.08.2020 року № 1123, на підставі отриманої інформації про повідомлення про підозру 13.08.2020 року слідчому слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, призначене службове розслідування.

За його результатами, 13.10.2020 року складено висновок службового розслідування, яким встановлено, що 20.07.2020 року в ході реалізації матеріалів кримінального провадження № 0211 від 16.07.2020 року, правова кваліфікація ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання неправомірної вигоди в сумі 5500 доларів США у фігуранта кримінального провадження ОСОБА_3 , за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ст. 146 КК України, працівниками Вінницького управління ДВБ НП України, спільно з працівниками УСБУ у Вінницькій області та прокуратури Вінницької області, біля будинку № 12 по вул. Грибоєдова в м. Вінниці затримано інспектора відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2 після отримання ним вказаних грошових коштів.

21.07.2020 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України.

13.08.2020 року в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, який проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30000738 від 07.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України.

17.08.2020 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ОСОБА_1 обрано запобіжний захід та відсторонено від займаної посади.

Як вказано у висновку службового розслідування: « ОСОБА_1 , діючи спільно з ОСОБА_2 , шляхом ведення розмов у липні 2020 року та вчинення дій, які були спрямовані на створення у свідомості громадянина переконання, що для забезпечення реалізації обов`язку правоохоронного органу, що має безоплатний згідно із законодавством характер, необхідно сплатити грошові кошти на користь службових осіб, тобто понести фізичній особі матеріальні втрати, не передбачені законодавством, та обернути їх на користь службових осіб в якості вигоди, забороненої законодавством, скоїв вчинок, яким сплюндрував та принизив високе звання поліцейського, який присягнув на вірність Українському народові.

Така поведінка поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників поліції. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Слід зазначити, що підставою для призначення службового розслідування став не факт ОСОБА_1 про підозру у скоєння кримінального правопорушення чи вимагання та отримання неправомірної вигоди, а вчинення ним дій, сутність яких полягає у порушенні службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості та дій, які суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Наведене указує про реальну наявність у поведінці ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, яка спричинила шкідливі наслідки та причинного зв`язку між ними і дією порушника дисципліни.

Метою проведення службового розслідування не може бути доведення вини вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, адже вина останнього повинна доводитись в судовому порядку. Однак, слід взяти до уваги і правову оцінку змісту підозри, оскільки її складено у зв`язку з вимаганням неправомірної вигоди ОСОБА_1 . До того ж, метою проведення службового розслідування є перевірка і уточнення, в межах наданих повноважень відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, зняття безпідставних, звинувачень або підозр».

Одночасно у висновку зазначено, що зібраними в ході службового розслідування матеріалами підтверджено те, що ОСОБА_1 не визнав своєї провини у скоєному проступку. Також він не вжив заходів, спрямованих на відвернення негативних наслідків, хоча розумів та допускав їх настання. ОСОБА_1 не повідомив нікого з керівництва щодо пропозиції неправомірної вигоди від ОСОБА_3. , чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

У зв`язку з викладеним, відповідно до висновку службового розслідування від 13.10.2020 року члени дисциплінарної комісії вважали за необхідне за порушення вимог частини 1, пунктів 1, 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, застосувати до слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом керівника головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.10.2020 року № 1511 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області» за порушення вимог частини 1, пунктів 1, 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, застосовано до слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.10.2020 року № 187 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_1 з 28.10.2020 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами 1 та 2 статті 19 цього Закону визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правового та дисциплінарно-правового аспектів.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу, що кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, в тому числі заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, який затверджується законом.

Отже, дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Згідно частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (частина 3 статті 1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статей 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами 1-3 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно із статтею 19 Дисциплінарного статуту, яка визначає порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема частин 3, 7, 8, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно частини 3 статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із пунктами 1, 2 Розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 року № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за № 1355/32807, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Як свідчать матеріали справи, підставою для призначення службового розслідування стала інформація про повідомлення про підозру 13.08.2020 року слідчому поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, підстави для висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передусім, обґрунтовуються матеріалами кримінального провадження № 0211 від 16.07.2020 року, відкритого за ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до частини 3 статті 368 КК України діяння щодо прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди у великому розмірі або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, як подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), так і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, дії ОСОБА_1 щодо обставин стосунків з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як і отримання від останнього неправомірної вигоди, що зазначені у висновку службового розслідування як встановлені та є такими, що вчинені позивачем, відповідно до вимог кримінального законодавства складають відповідну сторону кримінального правопорушення та можуть бути встановлені виключно у межах кримінального провадження в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно частин 1 та 5 статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно із частиною 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, виключно вироком суду можуть бути підтверджені обставини, описані у висновку службового розслідування та в наказі про накладення дисциплінарного стягнення, стосовно того, чи мали місце зі сторони ОСОБА_1 відповідні дії щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди.

Суд звертає на увагу на відсутність вироку суду про визнання позивача винним у вчиненні злочину.

Встановлення вказаних обставин є компетенцією органів досудового розслідування в межах кримінального провадження, із наступною їх юридичною оцінкою у вироку суду, тобто перебуває поза межами повноважень адміністративного суду при розгляді даної справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи викладене, а також те, що на час звільнення позивача кримінальне провадження не закінчене, суд вважає передчасними висновки відповідача щодо дій ОСОБА_1 .

Вчинення кримінального правопорушення, у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду, є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну Поліцію».

Щодо посилання відповідача в документах у справі, а також доводів представників у судовому засіданні, про проведення службового розслідування та його результати без врахування обставин повідомлення ОСОБА_1 підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Дані аргументи та доводи не відповідають встановленим судом фактичним обставинам, встановлених при з`ясуванні та дослідженні доказів, про що зазначено вище.

При цьому, відповідачем, крім обставин підозри, не доведена сутність порушення службової дисципліни, а також низькі морально-ділові якості та дії позивача ОСОБА_1 , які суперечать інтересам законності та компрометують звання поліцейського.

Суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.

У висновку службового розслідування, серед іншого, зазначено, що ОСОБА_1 не вжив заходів, спрямованих на відвернення негативних наслідків, хоча розумів та допускав їх настання, а також не повідомив нікого з керівництва щодо пропозиції неправомірної вигоди від ОСОБА_3 .

Дані висновки не беруться судом до уваги як обґрунтовані, за відсутності встановлення фактичних дій позивача та їх оцінки саме у кримінальному провадженні, адже лише встановлення факту протиправної поведінки ОСОБА_1 у питанні спілкування, вимагання, намагання одержання неправомірної вигоди чи її одержання, можуть мати відповідні шкідливі наслідки та, відповідно, причинний зв`язок між ними і дією порушника дисципліни.

При цьому, суд звертає увагу, що висновки за наслідками службового розслідування щодо пропозиції неправомірної вигоди ОСОБА_1 ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_3. , який був фігурантом кримінального провадження по факту незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , розслідування якого здійснювалося позивачем.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено порушення слідчим поліції ОСОБА_1 вимог ч. 1, п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», абз. 1, 2, 5 п. 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179. Відтак оскаржувані накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з посади публічної служби є протиправним та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно частини 2 цієї статті, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

У зв`язку із попереднім висновком щодо протиправності звільнення, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області та на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно із пунктом 6 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (п. 9 розділу І Порядку № 260).

Згідно довідки ГУНП у Вінницькій області заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували місяцю звільнення (серпень, вересень 2020 року), з урахуванням 61 відпрацьованих робочих днів, становить 24036,66 грн.

Загальна тривалість вимушеного прогулу склала 89 календарних днів з 28.10.2020 року по 25.01.2021 року.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача становить 312,08 грн., а загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 27775,12 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_1 3705,20 грн., сплачених ним в якості відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носії (експлуатації), яких не закінчився, відповідно пункту 10 розділу ІІІ Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.09.2017 року № 772, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.10.2017 року за № 1224/31092, у зв`язку із скасуванням судом рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10, ) про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення коштів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 15.10.2020 року № 1511 "Про застосування дисциплінарних стягнень до оремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 187 о/с від 28.10.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 27775,12 грн. без урахування обов`язкових відрахувань.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 3705,20 грн. відшкодування вартості предметів однострою особистого користування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович