Справа № 369/12248/20
Суддя: Усатов Д. Д.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Усатова Д.Д.

при секретарі - Житар А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції Києво-Святошинського ВП Климчук Дмитра Ігоровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №040231 від 20 вересня 2020 року прийняту рядовим поліції Києво-святошинського ВП Климчуком Дмитром Ігоровичем. Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивувала тим, що 22.20 вересня 2020 року рядовий поліції Києво-Святошинського ВП Климчук Дмитро Ігорович виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАА №040231.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач, здійснила завідомо неправдивий виклик, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Позивач посилається на те, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідач, під час винесення постанови виходив з того, що позивач 20 вересня 2020 року зателефонувала на 102 і повідомила про викрадення ТЗ, хоча в дійсності автомобіль законно забрав її чоловік.

Однак з такими припущеннями відповідача позивач не погоджується.

Так, 20 вересня 2020 року позивач приблизно біля 12 год. 00 хв. вийшла з багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та виявила, що транспортний засіб Форд «Фокус» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в її користуванні, зник. Позивач відразу зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_2 , який є титульним власником вказаного ТЗ, та запитала у нього, чи це він забрав автомобіль. Однак ОСОБА_2 повідомив, що він автомобіль не брав, нічого не знає. Дану обставину може підтвердити свідок ОСОБА_3 , яка була присутня, як під час телефонної розмови ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, так і під час виклику поліції.

Таким чином у позивача, яка викликала поліцію тільки після розмови з чоловіком, станом на момент здійснення виклику, були всі підстави вважати, що ТЗ було викрадено.

Після приїзду патрульної поліції позивач намагалась повідомити співробітникам поліції про всі вищенаведені обставини. Однак відповідач, пославшись на те, що вони телефонували чоловіку позивача, і той повідомив поліцейським, що це він забрав ТЗ склав відносно позивача адміністративний матеріал за ст. 183 КУпАП.

Тобто позивач дізналась про те, що автомобіль забрав її чоловік тільки після того, як він повідомив про це поліцейських.

Позивач, під час складання відповідачем адміністративного матеріалу, повідомляла йому, що позивач перед тим, як викликати поліцію, телефонувала своєму чоловікові, і той повідомив, що машину він не брав. І що має свідка. Саме тому позивач і була змушена викликати співробітників поліції. Однак відповідач проігнорував це повідомлення і не взяв до уваги дану обставину.

Позивач вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, а тому, прийнята відповідачем постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №040231 від 20.09.2020 р. є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.09.2020 р., відкрито провадження, в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції Києво-Святошинського ВП Климчук Дмитра Ігоровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Визначено відповідачу строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 162 КАС України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 163 КАС України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення № ГАА №040231 від 20.09.2020 р., яка міститься в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 , приблизно о 13 год. 00 хв., здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію 102, чим скоїла правопорушення передбачене ст.183 КУпАП.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - є доказами у справі про адміністративне правопорушення. Проте, жоден із вказаних доказів не має пріоритету над іншим і повинні оцінюватися в сукупності або ж спростовуватися іншими доказами. Отже, на підставі вказаних доказів неможливо встановити наявність адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 183 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення встановлена за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивача зазначила, що вказаного правопорушення не здійснювала, оскільки 20 вересня 2020 року позивач приблизно біля 12 год. 00 хв. вийшла з багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та виявила, що транспортний засіб Форд «Фокус» днз НОМЕР_1 , який перебуває в її користуванні, зник.

Позивач відразу зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_2 , який є титульним власником вказаного ТЗ, та запитала у нього, чи це він забрав автомобіль. Однак ОСОБА_2 повідомив, що він автомобіль не брав, нічого не знає. Дану обставину може підтвердити свідок ОСОБА_3 , яка була присутня, як під час телефонної розмови ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, так і під час виклику поліції.

Таким чином у позивача, яка викликала поліцію тільки після розмови з чоловіком, станом на момент здійснення виклику, були всі підстави вважати, що ТЗ було викрадено.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного рішення, адміністративною комісією при винесені рішення про накладення адміністративного стягнення не було наведено доказів, на яких ґрунтується її висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Суд вважає, що винесення вищевказаного рішення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції в на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції Києво-Святошинського ВП Климчук Дмитра Ігоровича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАА №040231 від 20.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на ОСОБА_1 ( паспорт серії НОМЕР_2 виданий Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області 25 лютого 2014 року номер ОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Д.Усатов