Справа № 653/3993/20
Суддя: Берлімова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/3993/20
Провадження № 2-а/653/19/21
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04 грудня 2020 року під час розгляду у суді справи щодо скасування звільнення від відбування покарання та направлення його для відбуття покарання за систематичне вчинення правопорушень, що потягли накладення адміністративних стягнень, він дізнався про існування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення 05 травня 2020 року правил дорожнього руху, що полягає у керуванні транспортним засобом без права керування, якою притягнуто його до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Наголошує на тому, що в зазначений час він не здійснював керування автомобілем, про існування постанови він дізнався лише 04 грудня 2020 року, копія постанови до цього ним отримана не була, відмітки про це або про її вручення в постанові відсутні.

Крім того вказує, що постанова не містить відомостей щодо суми штрафу, посилань на докази, що підтверджують вчинення правопорушення, а також невірно зазначена кваліфікація порушення, оскільки санкція ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що має несправності, а не за керування транспортним засобом без права на це. З огляду на вказане, а також те, що позивач фактично ознайомився зі змістом та дізнався про існування постанови лише під час розгляду кримінальної справи, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову та закрити провадження у справі.

18 січня 2021 року у справі за даним позовом було відкрите спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 286 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, а саме 20 січня 2021 року шляхом направлення на офіційну електронну адресу.

В ухвалі про відкриття провадження по справі, суд запропонував відповідачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, подати відзив на позовну заяву.

01 лютого 2021 року до суду поштовим зв`язком надійшов відзив відповідача на позовну заяву за вихідною датою 29 січня 2021 року.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються, зокрема, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Разом з тим, всупереч положенням ч. 3 та ч. 4 ст.162 КАС України, суду не надано доказів направлення відзиву позивачу, що свідчить про невиконання відповідачем вимог до подання відзиву, у зв`язку із чим вказаний відзив визнається судом неподаним.

Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Частина 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що позивач, звертаючись до суду долучив до позову фотокопію вказаної постанови, зазначивши, що про її існування дізнався лише 04 грудня 2020 року під час розгляду справи № 653/218/18 за поданням Генічеського районного філії ДУ «Центр пробації» в Херсонській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання, де на підтвердження порушення ним умов випробування надана вказана постанова.

Так, згідно фотокопії постанови серії ДПО 18 № 664741 від 05 травня 2020 року ОСОБА_1 05 травня 2020 року о 20:10 годині у м. Генічеськ, Херсонській області по проспекту Миру, 140 керував транспортним засобом ЗАЗ-1102, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи право керувати таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З приводу цього слід зазначити, що в ухвалі про відкриття провадження по справі, суд зобов`язав відповідача в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Всупереч цього, відповідачем не надані відповідні матеріали, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів відповідно до вимог ч. 6 ст. 77 КАС України.

Зі змісту постанови, що міститься в матеріалах справи вбачається, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом є ч. 1 ст. 121 КУпАП, проте така кваліфікація є некоректною, оскільки відповідальність за такі дії передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, а в постанові зазначена ч. 1 ст. 121 КУпАП, що передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з положенням п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, вказана постанова не містить посилань на жодний доказ вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки п. 8 постанови щодо наявності додатків є порожнім, як й п. 7, який вказує на прийняте по справі рішення.

Більш того, відсутні будь-які відомості про відмову особи, що притягається до адміністративної відповідальності від підпису у постанові та її отриманні, даних щодо направлення копії постанови про адміністративне правопорушення на адресу його проживання.

Натомість, позивач при зверненні до суду заперечує проти обставин, викладених у постанові та наголошує на тому, що ним взагалі в цей день не здійснювалось керування транспортним засобом, працівники поліції не зупиняли його, а про існування вказаної постанови він дізнався лише в грудні 2020 року.

Вказані пояснення позивача відповідачем не спростовані, докази протилежного суду не надані.

Таким чином, відповідачем, на якого законом покладений обов`язок щодо збирання доказів правопорушення та на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не надано суду докази, які б безпосередньо свідчили про наявність події правопорушення, яка б була підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а долучена позивачем до позову постанова містить невірну кваліфікацію дії та не має жодних доказів та вказівок на те, що справа розглядалась за участю особи, що притягається до відповідальності, на прийняте по справі рішення та про отримання або надіслання копії вказаної постанови.

Враховуючи викладене вище, скоєння ОСОБА_1 оскаржуваного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч. 3 ст. 286 КАС України).

Внаслідок цього, оскаржувана постанова, як така, що винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню як незаконна, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 18 березня 2020 року (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 77, 241-250, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в АР Крим та м. Севастополі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО 18 № 664741 від 05 травня 2020 року, винесену в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (місцезнаходження: Херсонська область, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова