Справа № 2-а-4619/10/0270
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4619/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанській Тетяні Олександрівні

за участю:

представника позивача : Марцинковського Л.В.

представників відповідача : Якимця Ю.С., Чеснокова Г.В., Коломійцева І.В.

відповідач 2 в судове засідання не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - ОСОБА_1 , представник за дорученням Марцинковський Леонід Васильович

до: відповідача 1 - головного державного податкового ревізора-інспектора ДПА у Вінницькій області Якимець Юрія Сергійовича; Відповідача 2 - головного державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у м. Вінниці Тимкова Михайла Григоровича; Відповідача 3 - головного державного податкового ревізора-інспектора ДПА у Вінницькій області Чеснокова Григорія Васильовича; Відповідача 4 - державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у м. Вінниці № від 04.11.2010 року

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -позивач) до відповідача 1 - головного державного податкового ревізора-інспектора ДПА у Вінницькій області Якимець Юрія Сергійовича; відповідача 2 - головного державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у м. Вінниці Тимкова Михайла Григоровича; відповідача 3 - головного державного податкового ревізора-інспектора ДПА у Вінницькій області Чеснокова Григорія Васильовича; відповідача 4 - державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 04.11.2010 року № .

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.10.2010 року відповідачами проведено планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача. За результатами перевірки складено акт, на підставі якого ДПІ м. Вінниця 04.11.2010 року винесено рішення № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Однак, на думку позивача, рішення прийнято з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки посадовими особами податкового органу не дотримано положення ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", а саме: позивача не було повідомлено за десять днів до проведення планової перевірки письмовим повідомленням із зазначенням дати початку та кінця її проведення. А також було порушено ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

За вказаних обставин, позивач вважає, що дії перевіряючих та рішення є протиправними, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з вказаними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 12.11.2010 року провадження у справі відкрито.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача та відповідачі в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечили та просили суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на правомірність дій перевіряючих та обгрунтованість рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює своє право на підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та взята на облік як платник податків у Державній податковій інспекції у м. Вінниці.

На підставі направлень № 103614, №103613, №103612 від 20.10.2010 року головними державними посадовими особами ДПА у Вінницькій області Якимець Ю.С, Тимковим М.Г., Чесноковим Г.В. проведено виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Законів України від 06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", від 23.03.1996р. №98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності", від 19.12.1995р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та торгівлі спиртом етиловим, плодовим та коньячним, алкогольними напоями та тютюновими виробами", Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", Постанови Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні".

За результатами перевірки складено акт від 21.10.2010 року, в якому зазначені порушення п.п. 1, 2 ст. 3, п.6 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", щодо проведення розрахунків без застосування реєстратора розрахункових операцій.

На підставі матеріалів проведеної перевірки 04.11.2010 року відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 24580 грн. за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Визначаючись щодо вимог позивача стосовно визнання протиправними дій, що полягають у проведенні перевірки позивача та у складанні Акту перевірки, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р., (надалі - Закон №509) органи державної податкової служби у випадках, межах компетенції та порядку, встановлених законами України, мають право: здійснювати документальні невиїзні перевірки, а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та збори (обов`язкових платежів); здійснювати контроль за: додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Статтею 11-1 Закону №509 встановлено підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Згідно частин другої, шостої цієї статті: плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов`язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

З наведених норм вбачається, що перелічені обставини в цілому стосуються питання повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), порядку подання податкової звітності платниками податків, та не пов`язані з питанням додержання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю свідоцтв про державну реєстрацію СПД, ліцензій, торгових патентів.

Отже порядок реалізації повноважень органів ДПС встановлених п.2 ст.11 Закону №509, тобто права здійснювати контроль за порядком проведення готівкових розрахунків, наявності свідоцтв про державну реєстрацію СПД, ліцензій, торгових патентів, шляхом проведення планових перевірок статтями 11-1, 11-2 Закону №509 не встановлений.

Згідно до ст.15, 16 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР, контроль за додержанням суб`єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 п.3 Наказу ДПА України "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведення перевірок платників податків" від 27.05.2008р №355 перевірки проводяться за окремими щомісячними планами органів державної податкової служби.

Судом встановлено, що перевірка позивача була здійснена за зазначеним планом-графіком та у порядку і на підставі посвідчень, складених за формою відповідно до п.п.3.1, 3.2. п.3 Наказу ДПА України від 27.05.2008р №355.

Відповідно до п.3.2 п.3 Наказу №355 перевірки щодо контролю за здійсненням суб`єктами господарювання розрахункових та касових операцій, наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій проводяться групою у складі не менше двох посадових осіб органів ДПС за наявністю у них службових посвідчень та направлення на перевірку. Направлення на перевірку виписується окремо на перевірку кожного суб`єкта господарювання, яке оформляється на бланку органу ДПС, скріплюється гербовою печаткою, підписується керівником органу ДПС.

З матеріалів справи вбачається, що направлення відповідають вказаним вище вимогам. Таким чином, обов`язок органів ДПС щодо надсилання суб`єктам господарювання в даному випадку не пізніше ніж за десять днів до дня проведення перевірки письмових повідомлень із зазначенням дати початку та закінчення її проведення та обов`язок щодо надання під розписку копію наказу керівника податкового органу про проведення перевірки Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР та Наказом №355 не передбачений.

Визначаючись щодо вимог позивача стосовно визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 04.11.2010 року № , суд виходить з наступного.

Як вбачається з акта перевірки, підставою для застосування вказаної суми санкцій, було порушення, на думку податкової інспекції, п. п. 1, 2 ст. 3, п. 6 ст.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що полягало в проведенні ФОП ОСОБА_1 розрахунків без застосування реєстратора розрахункових операцій.

У зв`язку з цим до позивача за виявлені порушення застосовані штрафні санкції згідно п. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в п`ятикратному розмірі в сумі 24580 грн.

Основним нормативним документом який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг є Закон України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Визначення поняття "розрахункова операція" дано в абз. 3 ст. 2 Закону № 265, якою визнається приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг). А місцем проведення розрахунків згідно цієї ж статті визнається місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 03.07.1998р. №727/98 (далі Указ № 727/98), суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Як встановлено у судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку.

Згідно пояснень представника позивача вбачається, що позивач не допустила перевіряючих до перевірки. Проте, в подальшому надала посадовим особам ДПА у Вінницькій області журнал реєстрації перевірок, які здійснили запис про проведення такої. Крім того, позивач надала свідоцтво про сплату єдиного податку №902064 від 01.01.2010 року, вид. ДПІ м.Вінниці, термін дії 2010 рік, що було і зафіксовано в Акті перевірки.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3 Закону суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Для платника єдиного податку - фізичної особи порядок ведення Книги обліку, доходів і витрат затверджено наказом ДПА України від 29.10.99р. №599 "Про затвердження Свідоцтва про сплаті єдиного податку та Порядку його видачі".

Відповідно до цього Порядку для визначення результатів власної підприємницької діяльності і підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку підприємець веде Книгу обліку доходів і витрат згідно з додатком 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 №12.

Як вбачається із матеріалів справи, при проведенні перевірки позивачем не було надано для огляду книга обліку доходів і витрат. Проте, на вимогу суду вказана книга обліку доходів і витрат була надана для огляду.

Статтею 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. № 436-І// громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин - підприємець зобов`язаний своєчасно надавати податковим органам декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов`язкових платежів, вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства.

Відповідальність за неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку визначена статтею 1641 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 р. (зі змінами та доповненнями) та тягне собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, виходячи із вищевикладеного, дійсно позивач проводив свою діяльність із порушеннями вищезазначеної норми, а отже і відповідальність за це передбачена нормами КУАП.

Разом з тим, п.6 ст.9 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265) передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб`єктами підприємницької діяльності -фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб`єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку) якщо такі суб`єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книги обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику".

Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" (в редакції Указу Президента України від 28.06.1999 року № 746/99, далі - Указ) запроваджено спрощену систему оподаткування, облік звітності для суб`єктів малого підприємництва, зокрема, для фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи. Умовами переходу та перебував на спрощеній системі для громадян - суб`єктів малого підприємництва є перебування з ними трудових відносинах не більше 10 осіб, включаючи членів їх сімей, та обсяг виручки від реалі: продукції, товарів (робіт, послуг) за календарний рік не повинен перевищувати 500 тис. гривен Такі фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку. Форма Свідоцтва та Порядок його видачі затверджено наказом ДПА України від 29.10.1999 № 599 (у редакції наказу ДПА У від 28.12.2001 № 521). Свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року.

Відповідно до норм Указу не поширюється спрощена система оподаткування на суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними, тютюновими виробами або пально-мастильними матеріалами.

Із матеріалів справи вбачається , що під час перевірки позивачем здійснено продаж куртки-пуховика та носків.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, за СГ ОСОБА_1 в ДПІ м.Вінниці реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій не рахується. Зазначене підтверджується листом ДПІ від 13.12.2010 року №54563, а також і поясненнями представника позивача.

Як вбачається з пояснень відповідачів, оскільки не була нада перевіряючим книга доходів і витрат, то така не ведеться, і позивач повинен застосовувати реєстратор розрахункових операцій.

Дане твердження судом оцінюється критично, оскільки не надання для огляду перевіряючим книги доходів і витрат, не є підставою для застосування РРО, який за ФОП за СГ ОСОБА_1 в ДПІ м.Вінниці не зареєстровано. При цьому, суд зазначає, що перевіряючі не з"ясовували чи має місце в даному випадку реєстрація РРО.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведені обставини, відповідно до яких позивач був зобов`язаний застосовувати реєстратор розрахункових операцій, натомість судом встановлені обставини, які звільняють позивача від обов`язку застосовувати реєстратор розрахункових операцій відповідно до п.6 ст.9 Закону України №265/95-ВР.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, яке регулює правовідносини що виникли між сторонами у даній справі, та враховуючи, що судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач у справі перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку, суд вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем п.п.1,2, п. 6 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, а прийняте відповідачем рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № від 04.11.2010 р. не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положенням ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте доказів правомірності, законності та обґрунтованості ухваленого відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій до суду не надано.

Надавши правову оцінку наведеним в адміністративному позові обставинам, оцінивши надані докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізуючи положення чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають часковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у м.Вінниці про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій № від 04.11.2010 року.

В решті позову відмовити.

Присудити з Державного бюджету на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1,70грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 20.12.10

Суддя./підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар:

14.12.2010