Справа № 2-а-4477/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4477/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Ваталінській М.А.,

за участю: представника позивача -Цехановського І.Л., представників відповідача -Столярук Л.А., Могир О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації до Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне контрольно-ревізійне управління України про визнання протиправним та скасування листа-вимоги

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року Головне фінансове управління Вінницької обласної державної адміністрації (далі -ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації) звернулось в суд з позовом до Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування листа-вимоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведення ревізії фінансово-господарської діяльності ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації за 2008-2009 роки та завершений період 2010 року, було складено акт № 08-22/37 від 08.10.2010 року, на підставі якого позивачу надіслано лист-вимогу про усунення порушень від 02.11.2010 року № 02-08-20-14/8167. Акт ревізії підписаний із запереченнями, які були направлені відповідачу. Проте, заперечення відповідачем прийняті до уваги не були.

На думку позивача, вимоги Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області від 02.11.2010 року № 02-08-20-14/8167, викладені в пунктах 2,3 листа-вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Тому, позивач просив визнати незаконними та скасувати пункти 2, 3 листа-вимоги Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області «Про усунення виявлених порушень`від 02.11.2010 року № 02-08-20-14/8167, якими вимагається стягнути з осіб, винних у зайвих витратах кошти.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представники відповідача проти заявлених позовних вимог заперечували, подали до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що листом від 25.04.2008 року № 31-10000-11-8/16015 Міністерством фінансів України надано дозвіл на утримання вантажно-пасажирського автомобіля "Сітроен Berlingo" тільки на 2008 рік, однак, автомобіль продовжував експлуатуватись позивачем і в 2009 році. Тим самим ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації не дотримано вимог листа Міністерства фінансів України від 25.04.2008 року № 31-10000-11-8/16015 та пункту 1.3 наказу Міністерства фінансів України від 29.11.2005 року № 829. Таким чином, на забезпечення функціонування понадлімітного автомобіля витрачено 13540,46 грн.

Крім того, абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 року № 848 «Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями`регламентовано, що легкові автомобілі використовуються тільки для поїздок, пов`язаних із службовою діяльністю посадових осіб, а відповідно розділу ІІ Посадової інструкції водія встановлено, що в його обов`язки не входить вирішення будь-яких службових справ пов`язаних з діяльністю ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації, а списання пального на поїздки водіїв у відрядження на службових легкових автомобілях спричинило завдання матеріальної шкоди в загальній сумі 4301,78 грн.

Зважаючи на викладене, представники відповідача просили відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 3.2 Плану контрольно-ревізійної роботи Головного контрольно-ревізійного управління України на ІІІ квартал 2010 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 22.09.2010 року № 2115, виданого Головним контрольно-ревізійним управлінням України, начальником відділу інспектування органів державної влади КРУ в Тернопільській області Паламаром О.В. проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації за 2008-2009 роки та завершений період 2010 року.

За результатами ревізії складено акт від 08.10.2010 року № 08-22/37, яким зафіксовано порушення правильності витрачання коштів на утримання автотранспорту, оплати транспортних послуг (а.с.9-20). ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації подано заперечення від 13.10.2010 року № 05-1-37/1118 до вказаного акту.

Листом від 29.10.2010 року № 02-08-20-14/8088 Контрольно-ревізійне управління у Вінницькі області направило ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації висновки на заперечення до акту ревізії від 08.10.2010 року № 08-22/37, згідно яких заперечення прийняті не були.

На підставі акту ревізії від 08.10.2010 року № 08-22/37, ГФУ Вінницької обласної державної адміністрації надіслано лист-вимогу № 02-08-20-14/8167 від 02.11.2010 року про усунення виявлених порушень.

На підставі Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні`позивачу пред`явлена вимога про усунення виявлених порушень.

Закон України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні`визначає статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності.

Відповідно до частини 3 статті 4 цього Закону, Державна контрольно-ревізійна служба координує свою діяльність з місцевими Радами народних депутатів та органами виконавчої влади, фінансовими органами, державною податковою службою, іншими контролюючими органами, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки.

Однією з основних функції Головного контрольно-ревізійного управління України і контрольно-ревізійних управлінь в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі є здійснення контролю за усуненням недоліків і порушень, виявлених під час проведення державного фінансового контролю (пункт 5 частини 1 статті 8 Закону).

Згідно пункту 7 статті 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні`встановлено, що Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства. А також в разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів підконтрольною установою звертатись до суду в інтересах держави (пункт 10 цієї статті).

Частиною другою статті 15 цього Закону, встановлено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що ревізуються.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку вимога Контрольно-ревізійного управління є розпорядчим документом суб`єкта владних повноважень, який обов`язковий для виконання, визначає строки виконання, порушення яких є підставою для звернення до суду в інтересах держави щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Окрім того останній абзац вимоги містить попередження, що керівник установи та головний бухгалтер несуть відповідальність згідно статті 164-2 Кодексу про адміністративні правопорушення України, за невжиття заходів по відшкодуванню винними особами збитків та відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів»№ 1673 від 29.11.2006 року підставою для розгляду питання про відповідність займаної посади керівників центральних і місцевих органів виконавчої влади, бюджетних установ або розірвання контракту з керівниками суб`єктів господарювання державного сектору економіки є недотримання ними фінансово бюджетного законодавства, а також незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог органів державної контрольно-ревізійної служби.

Згідно пункту 2 вищевказаної вимоги зазначалось, що в порушення вимог наказу Міністерства фінансів України від 28.04.2001 року № 209 «Про встановлення ліміту легкових автомобілів`та листа Міністерства фінансів України від 25.04.2008 року № 31-10000-11-8/16015 «Про надання дозволу на утримання та експлуатацію вантажно-пасажирського автомобіля`ГФУ протягом ревізійного періоду допущено використання понадлімітного автомобіля "Сітроен Berlingo" на утримання якого зайво використано паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 13540,46 грн., у зв`язку з чим вимагають:

- стягнути з осіб, винних у зайвому списанні паливно-мастильних матеріалів на суму 13540,46 грн., шкоду у порядку та розмірі встановленому статтями 130,133, 136 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VІІІ, з подальшим зарахуванням до доходів державного бюджету.

Пунктом 3 вимоги вказувалось, що в порушення вимог абзацу 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 року №848 «Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями» мали місце випадки використання службових легкових автомобілів водіями без посадових осіб ГФУ, внаслідок чого на вказані поїздки зайво витрачено коштів в сумі 4301,78 грн., у зв`язку з чим вимагають:

- стягнути з осіб, винних у зайвих витратах коштів в сумі 4301,78 грн. у порядку та в розмірах встановлених статтями 133-136 КЗпП, з подальшим зарахуванням до доходів державного бюджету.

Визначаючись щодо підставності зазначення в вимозі висновку про допущене порушення, а саме використання понадлімітного автомобіля "Сітроен Berlingo" суд керувався наступним.

Згідно додатку до Наказу Міністерства фінансів України № 209 від 28.04.2001 року "Про встановлення ліміту легкових автомобілів", ліміт легкових автомобілів, що обслуговують Головний фінансовий орган Вінницької області встановлено у кількості 2 одиниць.

Відповідно до пункту 1.3 Наказу Міністерства фінансів України № 829 від 29.11.2005 року "Про дотримання лімітів легкових автомобілів та утримання вантажного, пасажирського і спеціального автотранспорту установами та організаціями системи Міністерства фінансів України" зобов`язано отримувати дозвіл Міністерства фінансів України для придбання та утримання вантажного, пасажирського та спеціального автотранспорту.

Листом за підписом заступника Міністра фінансів України № 31-1000-11-8/16015 від 25.04.2008 року Головному фінансовому управлінню Вінницької обласної державної адміністрації надано дозвіл на утримання та експлуатацію службового автомобіля марки "Сітроен Berlingo", в межах встановлених лімітів та кошторисних призначень на 2008 рік (а.с. 113).

В подальшому Міністерство фінансів України листом № 31-10010-09-8/28622 від 20.10.2010 року надало згоду на утримання вантажно-пасажирського автомобіля "Сітроен Berlingo", який обліковується на балансі Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації в межах кошторисних асигнувань.

Відповідач дійшов висновку, що вказаний понадлімітний автомобіль, в період до отримання дозволу у травні 2008 року, весь 2009 рік та по дату проведення ревізії, використовувався без дозволу Міністерства фінансів України, а тому такими діями спричинено матеріальну шкоду. Проте з такими висновками суд погодитись не може.

Наказом Держстандарту України № 31 від 25.01.1995 року, затверджено Державний cтандарт України ДСТУ 2984-95 "ЗАСОБИ ТРАНСПОРТНІ ДОРОЖНІ".

Відповідно до розділу ІІІ цього Стандарту:

- Легковий автомобіль це пасажирський автомобіль з числом місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем для водія включно;

- Пасажирський автомобіль це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їхнього багажу з забезпеченням необхідного комфорту та безпеки;

- Вантажопасажирський автомобіль це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення як пасажирів, так і вантажів.

Наказом Міністерства фінансів України № 209 від 28.04.2001 року, на який посилається ревізор, встановлено ліміт лише на легкові автомобілі, до категорії яких вантажно-пасажирський автомобіль не відноситься, а тому визначати його як понадлімітний є помилково.

Крім того слід зазначити, що використання вантажно-пасажирського автомобіля "Сітроен Berlingo" здійснювалось в межах затверджених кошторисів на 2008-2010 року (т. 2 а.с. 97-107), про що свідчать розрахунки використання коштів на утримання апарату Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації (т. 1 а.с. 234(б)-246). Про перебування вантажно-пасажирського автомобіля "Сітроен Berlingo" на балансі та його використання Головним фінансовим управлінням Вінницької обласної державної адміністрації було неодноразово повідомлено Міністерство фінансів України, про що свідчать листи позивача № 596-03-19 від 24.03.2010 року, № 05-1-2/1775-03-07 від 04.08.2010 року (т. 2 а.с.109-118).

Щодо порушення викладеного в пункті 3 вимоги слід зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 848 від 4 червня 2003 року "Про впорядкування використання легкових автомобілів бюджетними установами та організаціями" визначено, що легкові автомобілі використовуються тільки для поїздок, пов`язаних із службовою діяльністю посадових осіб. Після кожної поїздки посадова особа, в розпорядження якої надано автомобіль, в подорожньому листі водія підтверджує особистим підписом час закінчення обслуговування.

Висновок ревізора про те, що в порушення зазначених норм легкові автомобілі використовувались не лише для поїздок, пов`язаних із службовою діяльністю посадових осіб, а вказані автомобілі використовувались лише водіями, ґрунтується на тому, що накази на відрядження посадовим особам не оформлювались. Дане свідчить про використання автомобіля лише водіями, що спричинило шкоду на протязі 2008-2009 років 4301,78 грн.

Проте суд не погоджується з такими висновками відповідача

Відповідно до Положення про Головне фінансове управління Вінницької обласної державної адміністрації основними завданнями управління є забезпечення реалізації державної бюджетної політики в області; складання розрахунків до проекту обласного бюджету і подання на розгляд облдержадміністрації; здійснення контролю за дотриманням підприємствами, установами і організаціями законодавства щодо використання ними бюджетних коштів та коштів цільових фондів, утворених відповідною радою; здійснення загальної організації та управління виконанням обласного бюджету, координація учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету та ін. (т. 2 а.с. 86). З наведеного вбачається, що Головне фінансове управління Вінницької обласної державної адміністрації в своїй діяльності координує роботу з використання коштів відповідних бюджетів в межах області, а тому можливим є здійснення поїздок в регіони області.

Згідно відряджень, що оформлювались на водіїв Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації строки відряджень становили 1 день (т. 1 а.с. 44-112). Подорожні листи містять підписи посадових осіб. Згідно пояснень, представника позивача, начальника управління фінансового, інформаційного та господарського забезпечення - головного бухгалтера Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації Цехановського І.Л., автомобілі використовувались для службової діяльності посадових осіб Управління, проте, з метою економії бюджетних коштів, посадовим особам не оформлювались відрядження.

З огляду на викладене, оскільки у всіх подорожніх листах містяться підписи посадових осіб Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації, а відсутність оформлених відряджень не може слугувати підставою вважати, що автомобіль відряджався без службової особи, у справах пов`язаних із службовою їх діяльністю.

З урахуванням вищезначеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами визначеними частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3 листа-вимоги Контрольно-ревізійного управління у Вінницькій області № 02-08-20-14/8167 від 02.11.2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Головного фінансового управління Вінницької обласної державної адміністрації 3,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович