Справа № 420/7602/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7602/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: Якових Є.В. (представник за ордером)

відповідач: Тарановський Р.В. (в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 7, №7, № 7, № 7, №7, № 7, №7 від 21.05.2020р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 7, №7, № 7, № 7, №7, № 7, №7 від 21.05.2020р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на балансі ФОП ОСОБА_1 знаходиться два транспортних засоби: Mercedes-Benz Sprinter, р/н НОМЕР_1 та ЗИЛ р/н НОМЕР_2 . В ході здійснення господарської діяльності позивач використовує для власних потреб пальне, яке знаходиться у відповідній ємності за адресою: АДРЕСА_1 . Право на зберігання пального за вказаною адресою підтверджується ліцензією на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2001035 від 19.03.2020р. Враховуючи, що місткість резервуару, який використовується позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , становить 20 куб.м, загальний обсяг отриманого протягом календарного року складає 8669 л (8,6 куб.м), що не перевищує 1000 куб.м, з урахуванням приписів п. 14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України ємність за вищевказаною адресою не є акцизним складом та відповідно не підлягає реєстрації як акцизний склад, не підлягає обладнанню витратоміром-лічильником, а дані з такого витратоміра-лічильника не підлягають передачі до реєстру.

Позивач заперечує факт продажу ним 13.04.2020р. пального - бензину А-95 не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, на суму 100 грн., оскільки на цей час взагалі перебував у м. Одесі, наймані працівники у нього відсутні, а доручень або договорів з третіми особами на реалізацію пального ФОП ОСОБА_1 на надавав/не укладав. При цьому факт заволодіння іншою особою (гр. ОСОБА_2 ) паливом об`ємом 5 літрів, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , встановлений постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одсеької області від 09.07.2020р. Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не здійснювалась реалізація пального, а останнє використовувалось лише для власних потреб за наявності відповідної ліцензії на право зберігання пального, то відсутня необхідність в отриманні ліцензії на реалізацію пального та реєстрація платником акцизного податку.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №39802/20 від 29.09.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що 13.04.2020р. фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області за адресою господарської одиниці: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Єдності, буд. 97, проведено контрольну розрахункову операцію з придбання пального - бензину А95 (не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно) на суму 100 грн. (проведені готівкові розрахунки), під час якої: зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій ФОП ОСОБА_1 не застосовувався, розрахунковий документ встановленої форми та змісту чи інший передбачений законодавством документ, який підтверджує придбання означеного товару не надано; здійснено роздрібний продаж пального за відсутності відповідної ліцензії, без реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального; акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстрований; ємність (стаціонарна), з якої здійснений роздрібний продаж пального, не обладнана витратоміром-лічильником на місці відпуску пального наливом з акцизного складу та рівноміром -лічильником рівня таких товарів (продукції) у резервуарі; ФОП ОСОБА_1 не сформовані та не передані до реєстру дані, передбачені відповідним Порядком, з витратоміра-лічильника рівня таких товарів (продукції) у резервуарі за обліковий період часу - 13.04.2020р. (добу); представником/чи іншими уповноваженими особами, не було надано жодного первинного, облікового чи іншого документу, які підлягають дослідженню та пов`язані з предметом перевірки. З урахуванням наведеного, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ПК України, Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, внаслідок чого прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою від 10.09.2020р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі на 07.10.2020 р.

Ухвалою суду від 07.10.2020 р. заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 28.08.2020р. (вх. № 39457/20) повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 07.10.2020 р., яку занесено до протоколу засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.10.2020р.

Ухвалою суду від 27.10.2020р. зупинено провадження по справі до 30.11.2020 р.; призначено підготовче засідання на 30.11.2020 р. 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 30.11.2020 р. продовжено строк, на який зупинено провадження в адміністративній справі до 17.12.2020 р.; призначено підготовче засідання на 17.12.2020 р.

Ухвалою суду від 17.12.2020 р. поновлено провадження у справі; клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено; призначено проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою суду від 17.12.2020 р., яку занесено до протоколу засідання, підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.02.2021р. о 14 год. 30 хв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДПС в Одеській області 13.04.2020р. проведено фактичну перевірку господарської одиниці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт №943/15-32-12-07/ НОМЕР_3 від 23.04.2020р.

Перевіркою встановлено, що 13.04.2020р. фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області за адресою господарської одиниці за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Єдності, буд. 97, було проведено контрольну розрахункову операцію з придбання пального - бензину А95 (не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно) на суму 100 гривень (проведені готівкові розрахунки), під час якої зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій ФОП ОСОБА_1 не застосовувався, розрахунковий документ, встановленої форми та змісту чи інший передбачений законодавством документ, який підтверджує придбання означеного товару не надано, чим порушено п.1, п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

У зв`язку із тим, що під час проведення 13.04.2020р. контрольної розрахункової операції та на підставі пояснення ФОП ОСОБА_1 від 13.04.2020р., вищезазначеним суб`єктом здійснений роздрібний продаж пального, а саме: бензину А-95 (не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно) на суму 100 гривень (реалізація іншим особам) за наявності ліцензії на зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки), не маючи ліцензії на роздрібний продаж пального, порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Станом на момент здійснення фактичної перевірки, ФОП ОСОБА_1 в порушення п.п.212.1.15 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України здійснена реалізація пального бензину А-95 не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно) на суму 100 гривень, без реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального.

В порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України станом на момент проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за адресою: АДРЕСА_1 , на якому здійснений роздрібний продаж пального бензину А-95 не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно) на суму 100 гривень.

В порушення п.п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України станом на момент проведення фактичної перевірки, ФОП ОСОБА_1 ємність (стаціонарна), з якої здійснений роздрібний продаж пального - бензину А-95 не у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно) на суму 100 гривень та розташована на акцизному складі за адресою: АДРЕСА_1 , не обладнана витратоміром-лічильником на місці відпуску пального наливом з акцизного складу та рівноміром -лічильником рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Також згідно наданих ФОП ОСОБА_1 пояснень від 13.04.2020р. на акцизному складі за вищезазначеною адресою наявні наступні залишки палива в ємності (стаціонарній): дизельне паливо - 478 літрів. Означена ємність також не обладнана витратомірами - лічильниками на місці відпуску пального наливом з акцизного складу та рівномірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарах.

В порушення п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 21 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України та п.п.5-7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 22.11.2017р., ФОП ОСОБА_1 не сформовані та не передані до реєстру дані, передбачені даним Порядком, з витратоміра-лічильника рівня таких товарів (продукції) у резервуарі за обліковий період часу - 13.04.2020р. (добу).

Станом на останній день проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_3 )/представником/чи іншими уповноваженими особами, не було надано жодного первинного, облікового чи іншого документу, які підлягають дослідженню та пов`язані з предметом перевірки, чим порушено п. 85.2 ст. 85 ПК України.

06.05.2020р. позивачем подано заперчення на акт перевірки, за наслідком розгляду яких повідомлено позивача листом від 18.05.2020р. (вих. №9601/В/15-32-32-07-08), що висновки акта перевірки залишено без змін (а.с. 27-41).

На підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.05.2020р.:

№ 7, яким до позивача за порушення п.1, п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні санкції, передбачені п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у розмірі 1 грн. (а.с. 15-16);

№7, яким до позивача за порушення ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано штрафні санкції, передбачені абз. 22 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», у розмірі 500000,00 грн. (а.с. 19-20);

№ 7, яким до позивача за порушення п.п.212.1.15 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України застосовано штрафні санкції, передбачені п. 117.3 ст. 117 ПК України, у розмірі 100,00 грн. (а.с. 25 26);

№ 7, яким до позивача за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України застосовано штрафні санкції, передбачені п. 128-1.2 ст. 128 ПК України, у розмірі 1000000,00 грн. (а.с. 13-14);

№ 7, яким до позивача за порушення п.п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України застосовано штрафні санкції, передбачені п. 128.1 ст. 128 ПК України, у розмірі 80000,00 грн. (а.с. 23);

№ 7, яким до позивача за порушення пп.230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 21 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України та п.п.5-7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 22.11.2017р., застосовано штрафні санкції, передбачені п.128-1.3 ст. 128-1 ПК України, у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 17-18);

№7, яким до позивача за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України застосовано штрафні санкції, передбачені п. 121.1 ст. 121 ПК України, у розмірі 510,00 грн. (а.с. 22).

Рішенням Державної податкової служби України від 3.07.2020р. (вих. № 24350/6/99-00-06-02-06-06) скаргу позивача залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін (а.с. 42-50)

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У пункті 75.1 ст.75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Згідно із пп.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Згідно п.1, п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Згідно ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на зберігання пального, отриманої відповідно до абзацу другого частини сорок першої статті 15 цього Закону, - 500 000 гривень.

Згідно п.п.212.1.15 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.

За приписами п. 117.3 ст. 117 ПК України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Відповідно до п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Згідно п. 128-1.2 ст. 128 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2000000 гривень.

Відповідно до п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Згідно п. 128.1 ст. 128 ПК України податковими правопорушеннями контролюючих органів є протиправні рішення, дії або бездіяльність контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, вчинення яких є підставою для відшкодування шкоди особі, чиї права порушені, відповідно до закону.

За змістом пп.230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Розпорядники акцизних складів, на акцизних складах яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно формувати дані лише про добовий фактичний обсяг реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

За змістом п. 21 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України електронні документи, передбачені підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 цього Кодексу, заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників або у мірах повної місткості та/або за допомогою рулетки та метроштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, до дати реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратомірів-лічильників та/або рівнемірів-лічильників, встановлених на відповідному акцизному складі, але не пізніше строків, визначених пунктом 12 цього підрозділу.

Згідно п.п.5-7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 22.11.2017р., електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять:

1) інформацію про розпорядника акцизного складу (найменування, реєстраційні дані, реквізити документів, на підставі яких здійснюється експлуатація акцизного складу);

2) інформацію про всі наявні у розпорядника акцизного складу акцизні склади (адреса, правовстановлюючі документи на споруди та приміщення акцизного складу) з уніфікованим номером кожного акцизного складу, який автоматично присвоєно в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з уніфікованою нумерацією кожного акцизного складу та всі резервуари (їх кількість, тип, ємність) з уніфікованою нумерацією кожного резервуара, розташовані на акцизних складах;

3) інформацію про акцизний склад з уніфікованим номером в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, розташовані на такому акцизному складі резервуари з уніфікованою нумерацією, про назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу, та назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери рівнемірів, установлених на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на такому акцизному складі;

4) дату встановлення, заміни, опломбування, технічного обслуговування, ремонту, повірки, калібрування витратоміра, рівнеміра, резервуара, відомості щодо організацій та осіб, які проводили такі роботи;

5) зведені за добу підсумкові облікові дані щодо:

обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією - для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту;

добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, - для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне);

6) інформацію про осіб (прізвище, ім`я, по батькові, посада), які формують та надсилають електроні документи для наповнення Реєстру;

7) інформацію про коригування даних, зазначених у підпунктах 1-5 цього пункту, в електронних документах для наповнення Реєстру, надісланих до Реєстру (коригуючі електронні документи для наповнення Реєстру);

8) інформацію про такі ознаки акцизного складу:

акцизний склад, на якому провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне), обладнаний лише витратомірами в кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) шляхом наливу з такого акцизного складу;

акцизний склад, на якому здійснюється виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у тарі виробника без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнаний витратомірами та рівнемірами;

9) інформацію про обсяги залишків пального, що розташовані на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці;

10) інформацію про дні, в які акцизний склад не працює.

Згідно п.128-1.3 ст. 128-1 ПК України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Згідно п. 85.2 ст. 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.05.2017р. (номер запису 0014723).

Видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: 43.34 Малярні роботи та скління (основний); 43.21 Електромонтажні роботи; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.31 Штукатурні роботи; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку третьої групи, що підтверджується копією витягу з реєстру платників єдиного податку № 039 від 22.01.2019р. (а.с. 53).

На балансі ФОП ОСОБА_1 знаходиться два транспортних засоби: Mercedes-Benz Sprinter, р/н НОМЕР_1 та ЗИЛ р/н НОМЕР_2 (а.с. 58). Позивач зазначив, що використовує для власних потреб пальне, яке знаходиться у відповідній ємності за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у ФОП ОСОБА_1 наявна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2001035 від 19.03.2020р., видана Головним управлінням ДПС в Одеській області (темін дії ліцензії 19.03.2020р. до 19.03.2025р.). Адреса місця зберігання згідно ліцензії: АДРЕСА_1 , загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального становить 20 000 літрів (а.с. 56).

Тобто, місткість резервуарів, які використовуються ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 20 000 літрів, що дорівнює 20 куб.м.

Протягом календарного року ФОП ОСОБА_1 отримано пальне обсягом: 4644 л згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №231 від 29.06.2019р., 4025 л згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №71 від 15.03.2019р.

За результатами інвентаризації запасів станом на 13.04.2020р. загальний обсяг пального в резервуарах за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надано звіряльну відомість результатів інвентаризації запасів від 13.04.2020р. (а.с. 72).

Таким чином, враховуючи приписи п. 14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що належна ФОП ОСОБА_1 ємність за адресою АДРЕСА_1 , не є акцизним складом, та відповідно не підлягає реєстрації як акцизний склад, не підлягає обладнанню витратоміром-лічильником, а дані з такого витратоміра-лічильника не підлягають передачі до відповідного реєстру, відтак твердження відповідача про порушення позивачем вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п.п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України та п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України , п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, п. 21 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України та п.п.5-7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 22.11.2017р. є безпідставним.

Під час розгляду справи позивач заперечував факт продажу ним 13.04.2020р. пального - бензину А-95 на суму 100 грн., посилаючись на те, що в цей час взагалі перебував у м. Одесі, наймані працівники у нього відсутні, а доручень або договорів з третіми особами на реалізацію пального ФОП ОСОБА_1 на надавав/не укладав.

Представник позивача пояснив, що 13.04.2020 р. ОСОБА_1 знаходився у м. Одесі, продаж пального не здійснював. Так, позивачу стало відомо, що в день, коли його не було у м. Ізмаїлі, - 13.04.2020 р. ОСОБА_2 без його відома таємно викрав 5 л пального, в зв`язку з чим представник позивача звернувся до СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. На підтвердження зазначених обставин надано копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.05.2020р., повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, протоколів допиту свідка від 08.05.2020р., від 12.05.2020р., протоколу місця огляду від 15.05.2020р., постанови про закриття кримінального провадження (а.с. 73- 85).

Крім того, факт заволодіння іншою особою (гр. ОСОБА_2 ) паливом об`ємом 5 літрів, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , встановлений постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одсеької області від 09.07.2020р. у справі № 946/3376/20.

Так, у постанові Ізмаїльського міськрайонного суду Одсеької області від 09.07.2020 р. у справі № 946/3376/20 встановлено, що ОСОБА_2 зізнався у здійсненні крадіжки 5 літрів пального, що зберігалося за адресою: АДРЕСА_1 , та пояснював свій вчинок потребою в отриманні грошових коштів.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області не витребовувались жодні документи при проведенні фактичної перевірки, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність тверджень податкового органу щодо порушення позивачем приписів п. 85.2 ст. 85 ПК України з боку позивача.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не здійснювавреалізацію пального, а останнє використовувалось лише для власних потреб за наявності відповідної ліцензії на право зберігання пального, то відсутня необхідність в отриманні ліцензії на реалізацію пального та реєстрація платником акцизного податку.

З врахуванням наведеного, твердження податкового органу щодо порушення позивачем п.1, п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», п.п.212.1.15 п. 212.1, п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України не доведені відповідачем та не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що висновки контролюючого органу, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними та необгрунтованими, а податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 7, №7, № 7, № 7, №7, № 7, №7 від 21.05.2020р. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 510,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 7, №7, № 7, № 7, № 7, № 7, №7 від 21.05.2020р., - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 7, №7, № 7, № 7, № 7, № 7, №7 від 21.05.2020р.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 10 510,00 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.02.2021р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.