Справа № 140/16378/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/16378/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся в суд з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області (Управління ДКС у м. Луцьку, відповідач) про:

- визнання протиправними дій щодо повернення заяви та виконавчого листа від 18.10.2018 у справі №161/7232/18, виданого Луцьким міськрайонним судом на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 щодо прийняття до виконання виконавчого листа від 18.10.2018 у справі №161/7232/18, виданого Луцьким міськрайонним судом;

- зобов`язання негайно виконати рішення суду та виплатити ОСОБА_1 по виконавчому листу від 18.10.2018 у справі № 161/7232/18, виданого Луцьким міськрайоним судом, шляхом списання коштів з рахунків боржника, а в разі відсутності відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду;

- зобов`язання виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа від 18.10.2018 по справі №161/7232/18, виданого Луцьким міськрайонним судом, шляхом списання коштів з рахунків боржника, а в разі відсутності відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, остаточну суму компенсації визначити на день повного виконання виконавчого листа по даній справі органами Казначейства, кількість прострочених днів рахувати з 19.10.2018;

- стягнення з Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 40 000 гривень.

- зобов`язання Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області протягом одного місяця надати суду звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.07.2010 частково задоволено його позов та вирішено стягнути з Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради (далі УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради) на користь ОСОБА_1 витрати на будівельні роботи в сумі 31 650,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 1 000,00 грн та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

05.08.2010 Луцьким міськрайонним судом на виконання судового рішення по справі №2-4645/10 було видано виконавчий лист, який вдалося виконати в примусовому порядку та перерахувати кошти позивачу ОСОБА_1 лише 01.12.2017.

У зв`язку із порушенням грошових зобов`язань, ОСОБА_1 було подано позов у справі № 161/7232/18 до УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради про стягнення інфляційних витрат у сумі 31 262,58 грн і три проценти річних у сумі 7 296,49 грн, який постановою Волинського апеляційного суду від 18.10.2018 задоволено повністю.

18.10.2018 на виконання даного рішення Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист по справі №161/7232/18. Однак, вказане рішення суду по даний час не виконане.

22.11.2018 позивач звернувся із заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Волинської області про відкриття виконаного провадження по справі № 161/7232/18 за виконаним листом, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18.10.2018 про стягнення з УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради коштів у сумі 38559,07 грн.

З метою виконання рішення суду по справі № 161/7232/18 від 18.10.2018 державним виконавцем було надіслано на адресу боржника УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради вимоги щодо сплати заборгованості за виконавчим листом. Згідно отриманих відповідей від виконавчої служби відомо, що боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради є органом місцевого самоврядування, фінансується з бюджету Луцької міської ради, яка на погашення виконавчих боргів коштів не виділяє, на рахунках УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради коштів на погашення боргів по виконавчих листах немає.

З метою виконання рішення суду державним виконавцем було надіслано лист до Управління ДКС в м.Луцьку щодо сплати заборгованості за виконавчим листом по справі №161/7232/18 від 18.10.2018. Державна Казначейська служба повернула виконаний лист відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку без виконання вказавши причини повернення виконавчого листа: 1- боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради немає відкритих рахунків у органах Казначейства; 2- боржник не відповідає вимогам статті 2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У подальшому Перший відділ ДВС у місті Луцьку повернув виконавчий лист №161/7232/18 від 14.11.2018 у зв`язку із неможливістю його виконати.

Отримавши виконавчий лист, позивач самостійно звернувся до Державної Казначейської служби з проханням прийняти виконавчий лист до виконання.

Державна Казначейська служба повернула йому виконаний лист по справі №161/7232/18 від 18.10.2018 без виконання вказавши причини повернення виконавчого листа: 1- боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради немає відкритих рахунків у органах Казначейства, 2- боржник не відповідає вимогам статті 2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача, у зв`язку з тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради () за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, відповідно рішення про стягнення коштів на підставі рішення суду може бути прийнято виключно органом Казначейства.

Крім того, вважає що боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради відповідає вимогам статті 2 Закону України «Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень», оскільки боржник є органом місцевого самоврядування та на балансі боржника є майно, реалізація якого забороняється відповідно до законодавства, це - пам`ятники, меморіали, кладовище та інше майно, на яке забороняється накладати арешт та продавати.

Вказує на те, що якщо боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької ради немає відкритих рахунків у органах казначейства, або ж орган казначейства не має можливості здійснити безспірне списання коштів з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, у такому випадку, виходячи із вимог Порядку №845, такий орган казначейства зобов`язаний надіслати боржнику вимогу із зобов`язанням здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань, а також направити запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

У письмових запереченнях органи казначейства не навели обґрунтованих причин невиконання рішення суду щодо списання коштів з боржника. Зокрема, не відправляли відповідних запитів боржнику, не з`ясували чи вживалися боржником заходи, направленні на виконання рішення суду, чи є наявні перешкоди або підстави для звернення до суду, який видав виконавчий лист з клопотаннями щодо відстрочення виконання рішення суду на час необхідний для усунення вказаних причин, та/або для заміни способу чи порядку виконання рішення суду, у тому числі з урахуванням того, що боржник перебуває в стані припинення.

Таким чином, на переконання позивача, відповідач не вжив ніяких заходів на виконання виконавчого документу відповідно до Порядку № 845, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

Вказує на те, що відповідно до інформації з ЄДРПОУ боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради перебуває у стані припинення з 09.03.2017, однак на час подачі позовної заяви його не ліквідовано. Тому вказана обставина не є підставою для невиконання судового рішення.

Зазначає, що рішення суду має виконуватись за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», виконання такого рішення відповідно до наведених вище норм здійснюється саме Державною Казначейською службою. Відтак, саме орган казначейства повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за порушення строку перерахування коштів відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області по виконавчому листу від 18.10.2018 по справі № 161/7232/18, у зв`язку з чим, просить суд зобов`язати органи казначейства нарахувати та виплатити йому зазначену компенсацію.

Посилається також на завдання йому відповідачем моральної шкоди, яка полягає в перенесених душевних та моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Ухвалою суду від 12.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Управління ДКС у м. Луцьку про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов представник відповідача - Управління ДКС у м. Луцьку позовні вимоги не визнала та вказала, що 14.08.2020 ОСОБА_2 звернувся до управління Казначейства із заявою про стягнення коштів з Управління ЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.10.2018, виданого у справі №161/7232/18 (надалі - виконавчий лист).

У листі №04-27/1027 від 17.08.2020 управління Казначейства повідомило позивача про неможливість списання коштів з юридичної особи, яка не має відкритих рахунків в органах Казначейства та не є державним органом. Такі дії управління казначейства є правомірними та вчиненими на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченим законом.

Управління Казначейства відповідно до покладених обов`язків та наданих повноважень здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 (надалі - Порядок № 845). Відповідно до пункту 6 Порядку №845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства пакет документів для виконання (зокрема - заяву про виконання рішення, оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів).

Вищезазначений порядок визначає механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з: 1) державного бюджету; 2) місцевих бюджетів; 3) боржників.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку №845, боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства.

Згідно з інформацією, розміщеною на веб-порталі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа - УЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради з кодом за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, правовий статус якого визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно УЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради не є державним органом.

Відповідно до вимог бюджетного законодавства головні розпорядники бюджетних коштів, яких відповідно до рішення про місцевий бюджет, уповноважено на виконання видаткової частини бюджету, подають до органу Казначейства мережу розпорядників, одержувачів бюджетних коштів, відповідно до якої відкриваються реєстраційні та особові рахунки. Станом на дату розгляду заяви ОСОБА_1 і станом на сьогодні мережа Управлінням ЖКГ Департаменту ЖКГ ЛМР не подавалась і рахунки для обслуговування такої юридичної особи не відкривались.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства. Винятком із зазначеного правила є випадки виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація; 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Зі змісту частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» випливає, що критерієм віднесення юридичної особи до категорії тих, за якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, є визначений відповідно до законодавства статус юридичної особи як такої, примусова реалізація майна якої забороняється. Зазначене положення має бланкетний характер і розкривається в Законі України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 №2864-111, у якому встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави (не територіальної громади) становить не менше 25 відсотків.

Оскільки УЖКГ Департаменту ЖКГ ЛМР за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування і, відповідно, не є державним органом, державним підприємством чи господарським товариством, у статутному капіталі якого частка держави становить не менше 25 відсотків, помилковим є висновок позивача про те, що УЖКГ Департаменту ЖКГ ЛМР підпадає під дію статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Крім того, зазначає, що законодавець встановив тримісячний строк для перерахування коштів стягувачу виключно за судовими рішеннями про стягнення коштів з державного органу. За умови, коли боржник за виконавчим документом не є державним органом, положення статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» застосуванню не підлягають. Вказує на те, що досудові відносини між управлінням Казначейства та позивачем тривали короткий період часу. На три заяви та одну скаргу позивача відповідачем надавались обгрунтовані відповіді в межах строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян». У позовній заяві відсутня будь-яка інформація про те, що тривале невиконання рішення суду зумовлене діями управління Казначейства, а тому безпідставним є твердження позивача, що моральна шкода заподіяна відповідачем.

З наведених підстав представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач не обрунтував правомірності повернення виконавчого документу і не спростував аргументів наведених у позовній заяві.

У запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів та підстав зазначених у відзиві на позов.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою Волинського апеляційного суду від 18.10.2018 у справі №161/7232/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 38559, 07 грн, в тому числі: 31262,58 грн інфляційних втрат та 7296, 49 грн три проценти річних (а.с. 33-35).

18.10.2018 на виконання вищезазначеного рішення судом видано виконавчий лист по справі №161/7232/18 (а.с. 36).

22.11.2018 позивач звернувся із заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Волинської області про відкриття виконаного провадження по справі № 161/7232/18 за виконаним листом, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 18.10.2018 про стягнення з УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради коштів у сумі 38559,07 грн (а.с. 37).

З метою виконання рішення суду по справі № 161/7232/18 від 18.10.2018 державним виконавцем було надіслано на адресу боржника УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради вимоги щодо сплати заборгованості за виконавчим листом. Згідно отриманих відповідей вбачається, що боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради є органом місцевого самоврядування, фінансується з бюджету Луцької міської ради, яка на погашення виконавчих боргів коштів не виділяє, на рахунках УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради коштів на погашення боргів по виконавчих листах немає.

На неодноразові звернення ОСОБА_1 до Луцької міської ради про виділення коштів із бюджету міста Луцька для погашення заборгованості УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради по виконавчому листі від 18.10.2018 по справі №161/7232/18 на його користь (а.с. 52-54), Луцька міська рада повідомляла, що УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради припинило діяльність відповідно до рішення Луцької міської ради від 28.12.2016 №16/20 «Про припинення юридичної особи». При цьому, згідно зі ст.ст. 23, 51 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Відповідно до рішення Луцької міської ради від 21.12.2018 №51/2 «Про бюджет міста Луцька на 2019 рік» (зі змінами) бюджетні призначення на виконання рішень суду в управлінні житлово-комунального господарства, як розпорядника бюджетних коштів, відсутні (а.с. 63, 64).

З метою виконання рішення суду державним виконавцем було надіслано заяву до Управління Казначейства щодо сплати заборгованості за виконавчим листом по справі №161/7232/18 від 18.10.2018.

Державна Казначейська служба 02.08.2019 за №01-18/1134 повернула виконаний лист відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку без виконання. Зокрема, у листі про повернення документів зазначено, що відповідно до п.2 Порядку №845 боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання. Юридична особа УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської в управлінні станом на 25.07.2019 не обслуговується та відкритих рахунків немає. Одночасно боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради не відповідає вимогам статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Враховуючи вищевикладене, можливість виконання документу в управлінні Казначейства відсутня (а.с.90).

У подальшому, державний виконавець Першого відділу ДВС у місті Луцьку постановою ВП №57795689 від 14.08.2020 повернув виконавчий лист №161/7232/18 від 14.11.2018 ОСОБА_1 згідно з заявою стягувача від 13.08.2020 про повернення виконавчого листа (а.с. 49)

13.08.2020 позивачем подано до Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області заяву (з відповідними додатками) про примусове виконання виконавчого листа виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 18.10.2018 про стягнення з УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 38559,07 грн (а.с. 142).

Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області листом від 17.08.2020 за № 04-27/1027 повернуло позивачу заяву від 13.08.2020 (з доданими документами) без виконання та повідомило, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів з боржників визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі- Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства. Юридична особа Управління житлово-комунального господарства Луцької міської ради ( ) станом на 20.08.2020 в управлінні Казначейської служби у м. Луцьку Волинської області не обслуговується та відкритих рахунків немає. Відповідно до підпункту 3 пункту 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Правовий статус Управління житлово-комунального господарства Луцької міської ради як структурного підрозділу органу місцевого самоврядування визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно Управління житлово-комунального господарства Луцької міської ради не є державним органом і не підпадає під дію Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Зважаючи на вищевикладене та керуючись підпунктом 3 пункту 9 Порядку № 845, Управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області повернуло виконавчий документ стягувачу ОСОБА_1 (а.с. 50).

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо повернення заяви та виконавчого листа від 18.10.2018 у справі №161/7232/18, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини другої статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Статтею 1 вищезазначеного Закону визначено, що бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) - план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання (ч. 2 ст. 64 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Частиною першою статті 2 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-VI передбачено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, передбачено, що Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (п. 1). Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 9).

Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (пп. 3 п. 4).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Як визначено пунктом 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Пунктом 8 Положення №845, органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер, здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Суд зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради () є органом місцевого самоврядування. Луцька міська рада є засновником УЖКГ департаменту ЖКГ. На сайті Луцької міської ради за адресою https://www.lutskxada.gov.ua/documents/pro-zatverdzhennya-polozhennya-pro-departament-zhytlovo- komunalnogo-gospodarstva-0 розміщено Положення про департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, де у пункті 1.1. зазначено, що департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради є виконавчим органом Луцької міської ради. У пункті 1.2. зазначено, що департамент підконтрольний і підзвітний міській раді, підпорядкований її виконавчому комітету, міському голові та заступнику міського голови згідно розподілу обов`язків.

Таким чином, оскільки згідно з даними ЄДРПОУ УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, то рішення про стягнення коштів на підставі рішення суду може бути прийнято виключно органом Казначейства. При цьому, оскільки Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема стороною виконавчого провадження, і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», однак є особою, яка відповідно до Порядку № 845 вживає заходи щодо виконання виконавчого документу та забезпечує стягнення коштів на підставі рішення суду шляхом безспірного списання коштів в тому числі з місцевого бюджету.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення (дій) щодо повернення стягувачу ОСОБА_1 заяви та виконавчого листа від 18.10.2018 у справі №161/7232/18, суд зазначає наступне.

Дійсно, як зазначає відповідач, відповідно до пп.3 п.9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

В той же час, суд звертає увагу відповідача на інші нормативні вимоги Порядку № 845, які не враховані останнім під час прийняття оскаржуваного рішення та вчинення дій щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без з`ясування всіх обставин та вчинення дій, які мають передувати поверненню виконавчого листа стягувачеві.

Так, відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 28 Порядку № 845 орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

У повідомленні зазначаються строк подання боржником або бюджетною установою, що здійснює централізоване обслуговування боржника, інформації, пов`язаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати п`яти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про непроведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника.

Абзацом першим пункту 29 Порядку № 845 передбачено, що у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

За положеннями зазначеного Порядку № 845 безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України (п. 31 Порядку № 845).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 4 Порядку № 845 органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів, а також підпунктів 4, 5, 7 Порядку № 845, відповідно до яких під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема вимагати від боржників вжиття ними заходів до виконання виконавчих документів; застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів. Таким чином, відповідач повинен вживати всіх заходів по виконанню рішення суду, встановлених Порядком № 845.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про вжиття відповідачем комплексу заходів, передбачених Порядком № 845, спрямованих на виконання рішення Волинського апеляційного суду від 18.10.2018 у справі №161/7232/18 про стягнення з Управління житлово-комунального господарства департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 38559,07 грн.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не було надано жодної інформації та належних доказів щодо вжиття ним заходів з виконання виконавчого листа від 18.10. 2018 у справі №161/7232/18.

Оскільки, виходячи з письмових пояснень наданих відповідачем, УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради не має відкритих рахунків в Управлінні ДКС у м. Луцьку і орган Казначейства в цей момент не має можливості здійснити безспірне списання коштів з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, то, виходячи із вимог Порядку №845 такий орган Казначейства зобов`язаний надіслати боржнику вимогу із зобов`язанням здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань, а також направити запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не навів обґрунтованих причин не виконання рішення суду щодо списання коштів з боржника. Зокрема, не відправляв відповідних запитів боржнику, не з`ясував чи вживалися боржником заходи направленні на виконання рішення суду, чи є наявні перешкоди або підстави для звернення до суду, який видав виконавчий лист з клопотаннями щодо відстрочення виконання рішення суду на час необхідний для усунення вказаних причин, та/або для заміни способу чи порядку виконання рішення суду, в тому числі з урахуванням того, що боржник перебуває в стані припинення.

Жодних із зазначених дій, відповідачем, в порушення вимог Порядку не було здійснено чим порушено принцип верховенства права.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що Управління ДКС у м. Луцьку в повному обсязі виконало попереднє рішення суду на користь ОСОБА_1 провівши безспірне списання коштів з рахунків боржника - Управління ЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради з розрахункового рахунку НОМЕР_1 , КПКВК-4016021, КЕКВ - 3131 (код ЄДРПОУ 43025) у загальній сумі 32770, 00 грн, що підтверджується повідомленням про безспірне списання коштів з рахунків боржника від 28.12.2017 № 03-15/2185 (а.с. 42).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до остаточного рішення суду.

З матеріалів у справі, зокрема із відзиву на позовну заяву не вбачається, що існували будь-які «вагомі та непереборні обставини», які могли б служити обґрунтованим поясненням того, чому відповідач не вжив всіх передбачених законодавством заходів з метою виконання остаточного судового рішення, на виконання якого ним отримано виконавчий лист №161/7232/18 від 18.10.2018 Луцького міськрайонного суду Волинської області, а повернувши без виконання вказаний виконавчий лист позивачу та одночасно, без вчинення дій направлених на вжиття заходів по виконанню остаточного рішення суду, фактично створив для позивача необхідність повторного звернення до суду з метою захисту свого порушеного права.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин із наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідач не вжив усіх заходів на виконання виконавчого документу, відповідно до Порядку № 845, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що відповідачем необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та передчасно прийнято рішення у формі листа від 17.08.2020 № 04-27/1027 про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа №161/7232/18 від 18.10.2018 Луцького міськрайонного суду Волинської області без виконання.

Відтак, оскаржуване рішення відповідача, у формі листа від 17.08.2020 № 04-27/1027, суд визнає протиправним та скасовує.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням зазначеного та з метою ефективного відновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Управління ДКС у м. Луцьку прийняти виконавчий лист від 18.10.2018 у справі № 161/7232/18 до виконання та здійснити дії направлені на виконання такого виконавчого листа.

Разом з тим, суд вважає помилковим та необгрунтованим твердження позивача відносно того, що боржник УЖКГ департаменту ЖКГ Луцької міської ради відповідає вимогам статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Як було встановлено судом (і вказана обставина визнається сторонами у справі) УЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради за організаційно правовою формою є органом місцевого самоврядування (а не державним органом), засновником якого є Луцька міська рада.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 4901-VI від 05.06.2012 «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (з наступними змінами та доповненнями) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Зі змісту частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» вбачається, що критерієм віднесення юридичної особи до категорії тих, за якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, є визначений відповідно до законодавства статус юридичної особи як такої, примусова реалізація майна якої забороняється.

Зазначене положення має бланкетний характер і розкривається в Законі України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 №2864-111, у якому встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Оскільки, УЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради за організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування і, відповідно, не є державним органом, державним підприємством чи господарським товариством, у статутному капіталі якого частка держави становить не менше 25 відсотків, помилковим є висновок позивача про те, що УЖКГ Департаменту ЖКГ Луцької міської ради підпадає під дію статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Стаття 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає обов`язок нарахування центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу.

Таким чином, за умови, коли боржник за виконавчим документом не є державним органом, положення статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» застосуванню не підлягають.

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа від 18.10.2018 по справі №161/7232/18, виданого Луцьким міськрайонним судом до задоволення не підлягає.

Не підлягає також до задоволення позовна вимога про стягнення з Управління ДКС у м. Луцьку моральної шкоди у розмірі 40 000 грн з огляду на наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 9 цієї ж постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Однак, позивач не навів суду доказів відносно того, у чому саме проявилися моральні та фізичні страждання через дії відповідача. Не довів суду, що була принижена його честь, гідність, престиж або ділова репутація, або що він втратив нормальні життєві зв`язки з оточуючими людьми.

Наведені у позовній заяві аргументи не містять жодної інформації про те, що саме дії відповідача мали негативний вплив на психоемоційний стан позивача. Відсутні доводи про причинно-наслідковий зв`язок між діями Управління ДКС у м. Луцьку та спричиненням ОСОБА_1 душевних страждань, нервових стресах та погіршенні самопочуття. Крім того,с суд звертає увагу на ту обставину, що досудові відносини між управлінням Казначейства та позивачем тривали короткий період часу. На три заяви та одну скаргу позивача відповідачем надавались обгрунтовані відповіді в межах строків, встановлених Законом України «Про звернення громадян». Водночас, виконавчий лист перебував на виконанні в територіальному органі Державної виконавчої служби майже два роки з 22.11.2018 до 14.08.2020. За таких обставин, суд вважає необгрунтованими твердження позивача, що моральна шкода заподіяна саме діями казначейства.

Відсутні також підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, як про це просить позивач. Встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Питання накладення штрафу вирішується за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту. Отже, накладення штрафу відноситься до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень в адміністративних справах, а тому не може бути вирішене у межах розгляду позовних вимог по суті.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача, у формі листа від 17.08.2020 № 04-27/1027 про повернення документів стягувачу ОСОБА_1 та зобов`язання Управління ДКС в м. Луцьку прийняти виконавчий лист від 18.10.2018 у справі № 161/7232/18 до виконання та здійснити дії направлені на виконання такого виконавчого листа. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області у формі листа від 17.08.2020 № 04-27/1027 про повернення стягувачу ОСОБА_1 виконавчого листа від 18.10.2018 у справі №161/1732/18, виданого Луцьким міськрайонним судом.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області прийняти виконавчий лист від 18.10.2018 у справі № 161/7232/18 до виконання та здійснити дії направлені на виконання такого виконавчого листа.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області (43006, м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ).

Суддя Т.М. Димарчук