Справа № 580/1246/19
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 лютого 2021 року

Київ

справа №580/1246/19

адміністративне провадження №К/9901/3401/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/1246/19 за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області, Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Смілянської міської ради Черкаської області, виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Смілянської міської ради Черкаської області VІІ скликання щодо не вирішення питання про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнути з виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.12.2017 по 19.12.2018 у розмірі 295382 грн. 95 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року, позов задоволено частково. Стягнуто з виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.12.2017 по 11.12.2018 у сумі 288489,36 грн. з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року, позов залишено без задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу.

Відповідно до статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «Діловодство спеціалізованого суду», оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції була ухвалена 04 листопада 2020 року, вперше касаційну скаргу подано 03 грудня 2020 року, яку ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року повернуто скаржнику як таку, що не містила підстав касаційного оскарження, вдруге касаційну скаргу подано до Верховного Суду 26 січня 2021 року (відповідно до поштового штемпелю на конверті), тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Разом з тим, у касаційній скарзі позивач зазначає, що копію ухвали Верховного Суду від 28 грудня 2020 року з повернутою касаційною скаргою на дату складення цієї касаційної скарги не отримував.

Водночас, скаржник не заявляє клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Крім того, під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставами касаційного оскарження зазначає пункти 1, 3, 4 частини 4 статті 328 КАС України.

При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У касаційній скарзі наведено постанови Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №552/3404/17 та від 26 серпня 2020 року у справі №501/2316/15-ц, проте правовідносини у справах №552/3404/17, №501/2316/15-ц та у даній справі, не є подібними, оскільки стосувались інших обставин справи та містять інший суб`єктний склад учасників відносин.

Верховний Суд наголошує заявнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а також чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, обґрунтувати, у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Верховний Суд не має самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати заявник касаційної скарги з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом у процесі його (їхньому) ухваленні, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями, а також надання уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/1246/19.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі №580/1246/19 за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області, Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху (в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження), в установлений судом строк, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання вимог ухвали суду в іншій частині, в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
О. В. Калашнікова