Справа № 280/7093/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Справа № 280/7093/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Погомій Я.І.

представників позивача - Крошки В.В., Стреляєва П.М.

представника відповідача 1 - Смикової А.В.

представника відповідача 2 - не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю СМУ СТАЛЬТРАНС (69065, м. Запоріжжя, вул. Сортувальна, 7, )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, 166, ), Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, )

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СМУ СТАЛЬТРАНС» (далі - позивач) звернулось із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі -відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (далі - відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо не внесення суми 567287,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2016 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ТОВ СМУ СТАЛЬТРАНС;

стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ СМУ СТАЛЬТРАНС заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 567287,00 грн.;

стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ СМУ СТАЛЬТРАНС пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 175 861 грн. 65 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що задля отримання суми бюджетного відшкодування з ПДВ по декларації за липень 2016 року позивач вже пройшов три судові справи: про визнання податкової звітності - податковою звітністю - справа №808/4062/16; про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання Головне управління ДФС у Запорізькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування TOB «СМУ СТАЛЬТРАНС» суму податку на додану вартість у розмірі 567287,00 грн. за липень 2016 року - справа №808/3085/17; про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - справа 280/1547/19. Однак, до цих пір платник податків не отримав бюджетне відшкодування з ПДВ. Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 567287,00грн та пені в розмірі 175861,65грн., які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.

ГУ ДПС у Запорізькій області позовну заяву не визнало. У відзиві від 23.11.2020 вх. № 56695 посилається на те, що стягнення з Державного бюджету України на користь TOB «СМУ Стальтранс» заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у сумі 567287,00 грн. спричинить подвійне стягнення з бюджету коштів на рахунок підприємства, оскільки заявлена сума до бюджетного відшкодування внесена до Реєстру заяв на відшкодування ПДВ, однак не відобразилась в інтегрованій картці платника та не збільшила переплату з податку на додану вартість. З метою вирішення вищевказаної технічної проблеми ГУ ДПС у Запорізькій області були направлені листи до ДФС України №525 від 17.01.2019, №1375 від 20.02.2020 та до ДПС України №2166 від 04.04.2020, №2186 від 12.05.2020, 33769 від 27.07.2020, №4516 від 28.08.2020 та №5038 від 18.09.2020. Проте, на теперішній час проблемне питання щодо узгодження бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не вирішено. Таким чином, як тільки сума бюджетного відшкодування відобразиться в інтегрованій картці платника податків, така сума автоматично буде перерахована на розрахунковий рахунок позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України пені на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 175861, 65грн., вважає, що позивачем здійснено невірний розрахунок виходячи з того, що строк з якого має початись нарахування пені це 07.08.2020. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області у відзиві від 11.12.2020 вх. №60493 зазначає, що Процедура примусового стягнення коштів державного бюджету за судовими рішеннями передбачена Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою КМУ від 03 серпня 2011 № 845 (зі змінами) (далі - Порядок № 845). Вказаний Порядок передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих і бюджетів, або боржників виконуються на підставі виконавчих документів. Відповідно до пункту 23 Порядку № 845, стягувач на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у п.6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної фіскальної служби. Просить врахувати відзив при розгляді справи.

Ухвалою суду від 09.10.2020 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 27.10.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/7093/20 та призначено підготовче судове засідання на 25.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 25.11.2020 здійснено заміну відповідача на належного, а саме: ГУ ДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області на Управління ДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області, у зв`язку із чим у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 14.12.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11.01.2021.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився.

11.01.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне.

ТОВ «СМУ СТАЛЬТРАНС» 15.08.2016 до контролюючого органу подано в електронному вигляді декларацію з податку на додану вартість за липень 2016року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 567287,00 грн.

Запорізькою об`єднаною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2016 року не визнана податковою звітністю.

Запорізьким окружним адміністративним судом винесено рішення від 15.05.2017 по справі №808/4062/16, яким задоволено позовні вимоги TOB «СМУ СТАЛЬТРАНС» та визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2016 року податковою звітністю.

15.05.2018 Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2018 по справі №808/3085/17 адміністративний позов задоволено частковою, визнано протиправною бездіяльність Відповідача-1 щодо не включення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування необхідних даних щодо відшкодування TOB «СМУ СТАЛЬТРАНС» суми податку на додану вартість у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016 р. Зобов`язано відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування TOB «СМУ СТАЛЬТРАНС» суми податку на додану вартість у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016 року.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 19.02.2019 №602 проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «СМУ СТАЛЬТРАНС» з питання достовірності нарахування від`ємного значення податку на додану вартість за липень 2016 року, про що складено Акт №120/08-01-12-02/33242879 від 04.03.2019.

25.03.2019 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.2019 форми «В1» яким визначено завищення товариством бюджетного відшкодування в сумі 567287,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 141821,75грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 р. по справі №280/1547/19 адміністративний позов TOB «СМУ СТАЛЬТРАНС» задоволено частковою, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 25.03.2019 №, в решті позову відмовлено.

Не погодившись з бездіяльністю контролюючого органу та з вимогою стягнути суму бюджетного відшкодування і пені, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено нормами статті 200 ПК.

Так, пунктом 200.7 статті 200 ПК в редакції до внесення змін згідно із Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016 (ця редакція була чинною на момент виникнення правовідносин щодо розрахунків за податковими деклараціями з ПДВ, суми бюджетного відшкодування за якими позивач просить стягнути) (далі - так само), встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з пунктами 200.10 та 200.11 цієї статті протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункти 200.12 та 200.13 цієї ж статті).

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (пункт 200.14 статті 200 ПК).

Пунктом 200.15 статті 200 ПК України встановлено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Законами України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII та «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК (в редакції зазначених законів) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (абзаци перший, другий підпункту 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті).

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК).

За правилами абзацу другого пункту 200.15 статті 200 після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

З нормами статті 200 ПК узгоджуються норми пунктів 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26.

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК до 01.02.2017 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Право платника ПДВ на повернення суми бюджетного відшкодування не може бути обмежено з підстав, які не встановлені законом, зокрема і з такої підстави, як відсутність правового регулювання Тимчасового реєстру заяв, запровадження якого передбачено пунктом 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК.

Як зазначалося вище, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2018 у справі № 808/3085/17 визнано протиправною бездіяльність Запорізької об`єднаної державна податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізької області щодо не включення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування необхідних даних щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «СМУ Стальтранс» суму податку на додану вартість у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016 року; зобов`язано Запорізьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «СМУ Стальтранс» суму податку на додану вартість у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016 року.

Відповідно до постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у запорізькій області від 25.06.2019 закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №808/3085/17, з причини того, що боржником (ГУ ДФС у Запорізькій області) рішення суду виконано в повному обсязі, яким зобов`язано внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування TOB «СМУ Стальтранс» суми податку на додану вартість у розмірі 567287 грн. за липень 2016 року, що підтверджується інформацією з Реєстру заяв на відшкодування ПДВ.

Однак, згідно відомостей офіційного сайту Міністерства фінансів України - gov.ua/ Реєстру відшкодування ПДВ - податкова декларація Позивача-ТОВ «СМУ СТАЛЬТРАНС» індивідуальний податковий номер платника податку 84 від 15.08.2016р. реєстраційний номер податкової звітності поданої з заявою про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016р. не містяться в розділах: сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, узгоджена за результатами оскарження; дата узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування. Вказане також підтверджується долученим до відзиву відповідача 1 витягом з Реєстру (а.с. 91-93).

Згідно долучених до справи листів ГУ ДПС у Запорізькій області спрямованих до Департаменту податкового адміністрування ДПС України №525 від 17.01.2019, №1375 від 20.02.2020 та до ДПС України №2166 від 04.04.2020, №2186 від 12.05.2020, 33769 від 27.07.2020, №4516 від 28.08.2020 та №5038 від 18.09.2020 встановлено, що відсутність в Реєстрі відшкодування ПДВ необхідної інформації по платнику податків, зокрема, в частині суми бюджетного відшкодування пов`язана з технічними проблемами та неможливістю системи в автоматичному режимі «підтягнути необхідну інформацію», а також відсутньої реальної можливості посадових осіб в «ручному режимі» заповнити необхідні дані.

Отже, враховуючи те, що відповідно до п. 200.13 ст. 200 ПК України повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється виключно на підставі даних Реєстру заяв після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування, а такі дані щодо права позивача на отримання суми бюджетного відшкодування по декларації за липень 2016 року не можуть бути внесені (з технічних причин), суд дійшов висновку що право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування порушено і що способом захисту, який забезпечить поновлення цього права, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права в національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник податку на додану вартість мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації податку на додану вартість у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, останній у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету податку на додану вартість по декларації за липень 2016 року, що охоплюється поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Верховенство права як основоположний принцип адміністративного судочинства визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, оскільки такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «СМУ Стальтранс» суму податку на додану вартість у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016 року не призвели до ефективного відновлення права платника податку на додану вартість, ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача в такій ситуації, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь платника заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо не внесення суми 567287,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2016 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ТОВ «СМУ СТАЛЬТРАНС» суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

За правилами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Суд вже зазначав, що позивач звертався за судовим захистом, зокрема, у справі №808/3085/17, та рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2018 вже розглянуті та задоволені вимоги платника податків про визнання протиправною бездіяльності Запорізької об`єднаної державна податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізької області щодо не включення до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування необхідних даних щодо відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю СМУ Стальтранс суму податку на додану вартість у розмірі 567 287,00 грн. за липень 2016 року.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Подібна правова позиція щодо застосування спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року (справа №668/23317/13-а), від 06 лютого 2019 року (справа № 816/2016/17) та Верховним Судом у постановах від 22 серпня 2019 року (справа № 522/10140/17) та від 21 листопада 2019 року (справа № 802/1933/18-а), від 27 листопада 2018 року (справа №520/11829/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача 1 на виконання судового рішення від 15.05.2018 року по справі №808/3085/17 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто, в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Щодо стягнення пені слід зазначити таке.

У відповідності до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування або узгодженості податкового зобов`язання після судового оскарження, у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Згідно п.200.12 ст. 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: г)з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року по справі №280/1547/19 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року у справі за позовом TOB «СМУ Стальтранс» до ГУ ДПС у Запорізькій області, Управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, стягнення пені залишено без змін.

Відповідно до п.200.15 ст. 200 ПК України після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року отримана ГУ ДПС у Запорізькій області засобами поштового зв`язку - 29.07.2020 року. Таким чином, відповідно до п.200.15 ст. 200 ПК дата узгодження суми бюджетного відшкодування - 30.07.2020 року.

Відповідно до п.200.13 ПК України у строк з 31.07.2020 по 06.08.2020 мало бути здійснено відшкодування податку на додану вартість позивачу, чого здійснено не було. Таким чином, з наступного дня від дати граничного строку відшкодування наступає момент нарахування пені, а саме - 07.08.2020 року.

Отже, суд вважає доводи контролюючого органу щодо періоду та розміру пені, яка має бути стягнута на користь позивача, обгрунтованими виходячи з такого розрахунку: 567287,00 грн.х6%х120%:365днів х 60 днів (з 07.08.2020 по 05.10.2020)= 6 714,19 грн. В іншій частині у стягненні пені слід відмовити.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, на користь позивача слід стягнути 8610,02 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СМУ СТАЛЬТРАНС (69065, м. Запоріжжя, вул. Сортувальна, 7, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, 166, ), Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області на користь ТОВ СМУ СТАЛЬТРАНС заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 567287 (п`ятсот шістдесят сім тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області на користь ТОВ СМУ СТАЛЬТРАНС пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України за період з 07.08.2020 по 05.10.2020 у розмірі 6 714 (шість тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 19 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СМУ СТАЛЬТРАНС судовий збір у розмірі 8 610 (вісім тисяч шістсот десять) гривень 02 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 15.02.2021.

Суддя Л.Я. Максименко