Справа № 320/5480/20
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Київ Справа № 320/5480/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни
провизнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 25.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61634535.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приватним виконавцем протиправно та за відсутності визначених законодавством підстав відкрито виконавче провадження № 61634535.

Так, позивач стверджує, що виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса від 14.03.2020 № 4035 - підлягав поверненню стягувачу на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII як такий, що пред`явлений не за місцем його виконання.

Позивач також зазначає, що виконавчий напис приватного нотаріуса від 14.03.2020 № 4035 виданий на підставі договору, оформленого з порушенням вимог чинного цивільного законодавства.

Крім того, позивач наголошує, що оскаржуване рішення направлено відповідачем не за місцем його реєстрації, що позбавило його можливості своєчасно оскаржити вказану вище постанову, а також інші документи, прийняті в рамках виконавчого провадження № 61634535.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Цим же судовим рішенням зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії документів виконавчого провадження № 61634535 з примусового виконання виконавчого напису № 4035, виданого 14.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, та докази направлення (вручення) позивачу оскаржуваної постанови, а також запропоновано відповідачу подати суду відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні продовжено процесуальний строк для виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 на 3 (три) дні, який обчислюється з дня отримання копії даного судового рішення.

23.09.2020 засобами поштового зв`язку на адресу Київського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що виконавче провадження № 61634535 відкрито за місцем фактичного проживання позивача, тобто в межах виконавчого округу, на який розповсюджується компетенція приватного виконавця.

Крім того, відповідач наголошує, що положеннями Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII на приватного виконавця не покладено обов`язку перевірки будь-якої інформації, у тому числі місця проживання (перебування) боржника, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідач також звертає увагу на те, що оскаржуване рішення направлено позивачу у порядку та строки, визначені частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

За наведених обставин відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач у свою чергу надав суду відповідь на відзив, в якій в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення навів доводи аналогічні тим, що містяться у позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис за № 4035 на договорі надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, від 28.12.2017 № 167050-А.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 25.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61634535 з примусового виконання наведеного вище виконавчого напису та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

Як вже зазначалось судом вище, позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави стосовно прийняття до примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 14.03.2020 № 4035, оскільки в силу положень частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII місцем виконання рішення є місце проживання, перебування боржника.

Так, позивач наголошує, що він зареєстрований та проживає у Київській області, в той час як компетенція відповідача - приватного виконавця - поширюється виключно на територію м. Києва.

Позивач також стверджує, що виконавчий напис приватного нотаріуса від 14.03.2020 № 4035 виданий на підставі договору, який в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не направлена йому відповідачем за місцем реєстрації, чим порушено положення частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу положень частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, виконавчого напису нотаріуса (пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII).

В силу приписів частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 24 Закону № 1404-VIII визначено місце виконання рішень.

Так, відповідно до частини другої цієї статті приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частина друга статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 № 1403-VIII).

При цьому однією з підстав, за наявності якої виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, є пред`явлення виконавчого документа не за місцем його виконання (пункт 10 частина четверта статті 4 Закону № 1404-VIII).

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - повертає виконавчий документ стягувачу.

При цьому визначальне значення для визначення місця виконання рішення має саме місце проживання (перебування) боржника, а не місце його реєстрації, а також місцезнаходження майна боржника.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 09.12.2020 в адміністративній справі № 460/3537/20.

При цьому положеннями Закону № 1404-VIII не покладено на приватного виконавця обов`язку щодо перевірки місця проживання, перебування боржника або місцезнаходження його майна до відкриття виконавчого провадження.

Так, виключно після відкриття виконавчого провадження приватний виконавець для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі за змістом положень частини п`ятої статті 24 Закону № 1404-VIII має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 з 10.06.2019 зареєстрована як приватний виконавець, який здійснює примусове виконання рішень на території міста Києва (витяг з Єдиного реєстру приватних виконавців України).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною від 25.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61634535 з примусового виконання вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. виконавчого напису за № 4035, який оформлений належним чином та містить усі визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII реквізити для виконавчих документів.

Зі змісту наведеного вище виконавчого напису вбачається, що адресою реєстрації боржника - ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , а місцем проживання - АДРЕСА_2 .

24.03.2020 стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" - подано до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни заяву про примусове виконання рішення, яка містить аналогічні відомості щодо адреси, за якою здійснено реєстрацію позивача (Київська область), та адреси його проживання (м. Київ).

Таким чином, маючи право вибору місця виконання наведеного вище виконавчого документа, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" звернулось до відповідача як приватного виконавця, що здійснює свою діяльність на території м. Києва.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано не повернуто без виконання виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса від 14.03.2020 № 4035 - та відкрито виконавче провадження з його примусового виконання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що предметом даної справи є постанова про відкриття виконавчого провадження, а відтак питання правомірності вчинення приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. виконавчого напису за № 4035 на договорі надання коштів у позику, який, на думку позивача, є нікчемним, не підлягають дослідженню.

Жодних доказів скасування наведеного вище виконавчого документа або його оскарження в судовому порядку позивачем суду не подано.

У свою чергу твердження позивача про неможливість оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження у зв`язку з тим, що вона не була йому надіслана приватним виконавцем за адресою реєстрації, судом не приймаються до уваги, оскільки позивач реалізував своє право на її оскарження шляхом звернення до суду із даним позовом.

При цьому право позивача на оскарження інших документів, винесених приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 61634535, за умови подання відповідного клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску жодним чином не обмежується.

Зважаючи на те, що під час розгляду даної справи судом встановлено відсутність в діях відповідача порушень вимог Закону № 1404-VIII під час прийняття до виконання виконавчого напису нотаріуса, вимогу позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 25.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61634535 суд вважає необґрунтованою та безпідставною.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 242-246, 250, 255, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення (складання).

Суддя Харченко С.В.