Справа № 2-а-4786/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4786/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича,

при секретарі судового засідання: Оніщенку Петру Анатолійовичу

за участю :

позивача : ОСОБА_1

представника відповідача : Комісарчук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: начальника територіального управління головавтотрансінспекції у Вінницькій області Ратовського А.С.

про: визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовського А.С. (далі - відповідач) з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає наступне.

08.10.2010 року посадовими особами відповідача за результатами проведеної перевірки щодо дотримання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт складено відповідний акт, в якому зафіксовано порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 цього Закону.

11.10.2010 року начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовським А.С. було винесено постанову № 112102 про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 1700 грн. за допущення порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на відсутність обставин, які слугували підставою для її винесення. Позивач зазначив, що на час перевірки він мав в наявності всі документи, передбачені ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" для перевізника, а також всі документи необхідні для водія автобуса. Крім того, на час перевірки він не надавав послуги щодо перевезення пасажирів.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази.

Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та залишити в силі постанову № 112102 від 11.10.2010 р. При цьому суду пояснила, що 08.10.2010 р. співробітниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті України у Вінницькій області під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів без належно оформлених

документів. Вважає, що постанову винесено відповідно до законодавства та просить у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу по суті заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та надані у справу докази, суд встановив наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.4).

08.10.2010 року державними інспекторами Баранчуком О.І. та Томчуком В.П. у м. Вінниця проведено перевірку транспортного засобу Фольксваген номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія і власника автомобіля в одній особі ОСОБА_1 .

Під час перевірки, як зафіксовано в акті № 192471 від 08.10.2010 р. (а.с.34), виявлено наступні порушення: надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: дорожнього листа, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

Як встановлено в судовому засіданні, підставою винесення оскаржуваної постанови була відсутність у позивача зазначених документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з`явився на розгляд справи щодо порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, яке відбулось 11.10.2010 року в приміщенні територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області (а.с.36). В приміщенні управління, позивач надав пояснення щодо встановлення факту порушення.

Постановою начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовського А.С. № 112102 від 11.10.2010р. до позивача застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.33).

Судом встановлено, що дана постанова про накладення фінансових санкцій направлялась позивачу супровідним листом за вих. № 02-3/5345 від 12.10.2010 р. (а.с.26).

Позивач, не погоджуючись з вищевказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду з позовом про визнання його незаконним та скасування.

Судом також досліджувались та були долучені до матеріалів справи наступні документи, а саме: ліцензійна картка (а.с.50), схема регулярних спеціальних перевезень по маршруту "Вінниця - Київ - Вінниця" (а.с.8-10), характеристика маршруту (а.с.11), розклад руху автобусів на регулярному спеціальному автобусному маршруті "Київ - Вінниця - Київ" (а.с.12,13), графік роботи та відпочинку водіїв на маршруті "Київ - Вінниця - Київ", перелік зупинок на маршруті та їх облаштування (а.с.15), вартість проїзду на регулярному спеціальному автобусному маршруті "Київ - Вінниця - Київ" (а.с.17), договори на замовлення послуг з перевезення пасажирів (а.с.19-22).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень представника відповідача та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена Законом України "Про автомобільний транспорт".

Пункт 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає поняття автомобільного перевізника, як фізичну або юридичну особу, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для автомобільного перевізника, який здійснює регулярні спеціальні пасажирські перевезення, є ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р.

Згідно з п. 2 цього Порядку державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Як встановлено в судовому засіданні, основною підставою складення акту перевірки, та, як наслідок, винесення оскаржуваної постанови, була відсутність дорожнього листа, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

Однак, вищевказане спростовується встановленими в судовому засіданні обставинами справи, відповідно до яких на час перевірки у позивача були в наявності всі вищезазначені документи, що підтверджується наданими у справу доказами. Також, було встановлено, що, на час перевірки, позивач не здійснював пасажирські перевезення, а використовував транспортний засіб для власних цілей. Позивач пояснював перевіряючим, що направляється додому зі своєю дружиною та дітьми в іншому напрямку ніж напрямок регулярних спеціальних перевезень по маршруту "Вінниця -Київ -Вінниця", але даний факт державними інспекторами Баранчуком О.І. та Томчуком В.П. не врахований. Крім того, позивач пояснив, що даючи пояснення в управлінні не розумів їх значення для прийняття рішення начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовського А.С. , так як інспектором було зазначено про застосування до нього попередження, а не стягнення штрафних санкцій. Тому пояснення надані раніше в управлінні, позивач просив не брати до уваги та вважати такими, що не відповідають дійсним обставинам по справі.

Таким чином відповідач помилково дійшов до висновку, що позивачем здійснюється перевезення пасажирів транспортним засобом без додержання вимог спеціального законодавства, а тому останній не повинен нести відповідальність передбачену абзацом 3 ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, як наслідок, наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, постанова територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області від 11.10.2010 р. № 112102 про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України. Квитанцією №48701/з1 від 22.11.2010 р. документально підтверджено судові витрати здійснені позивачем в розмірі 3,40 грн., а тому вони підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Вінницькій області Ратовського А.С. №112102 від 11.10.2009 р. про застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в порядку та в строки визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови оформлено 13 грудня 2010 року.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович