Справа № 463/1434/21
Суддя: Мармаш В. Я.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/1434/21
Провадження № 2-а/463/48/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мармаша В.Я.

з участю секретаря судових засідань Заставної С.Л.,

представника позивача Арендач М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Максимів О.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця, а також про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, -

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просив видворити громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 за межі території України та затримати останнього з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин Ісламської Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи у складі групи осіб, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 661 прикордонного знаку, територія Карівської сільської ради Сокальського району Львівської області, перетинання державного кордону з України в Республіку Польща та в зворотньому напрямку в межах 668 прикордонного знаку з Республіки Польща в Україну, внаслідок чого о 07 год. 30 хв. 20.11.2020 року був затриманий прикордонним нарядом Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Угнів» відділу прикордонної служби «Нісмичі» Львівського прикордонного загону. 21.11.2020 року про затримання громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 проінформовано Посольство Ісламської Республіки Іран в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України. 23.11.2020 Сокальським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 23.11.2020 Личаківським районним судом м. Львова прийнято рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації. В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що ОСОБА_1 на територію України в`їхав встановленим порядком 10.11.2020 через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» на підставі короткострокової візи серії Y05011240 (термін дії закінчився 31.12.2020 року). ОСОБА_1 , реалізуючи свої права та свободи, міг встановленим порядком іммігрувати до країн Європейського Союзу на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, ОСОБА_1 своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України, а тому позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом, який просить задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові мотивів,

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо повернення його до Ірану, оскільки побоюється переслідувань у країні його походження.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 246, 289 КАС України, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , діючи у складі групи осіб, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 661 прикордонного знаку, територія Карівської сільської ради Сокальського району Львівської області, перетинання державного кордону з України в Республіку Польща та в зворотньому напрямку в межах 668 прикордонного знаку з Республіки Польща в Україну, внаслідок чого о 07 год. 30 хв. 20.11.2020 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» відділення інспекторів прикордонної служби «Угнів» відділу прикордонної служби «Нісмичі» Львівського прикордонного загону. 21.11.2020 про затримання громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 проінформовано Посольство Ісламської Республіки Іран в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України. 23.11.2020 Сокальським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 23.11.2020 Личаківським районним судом м. Львова прийнято рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації. В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком 10.11.2020 року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» на підставі короткострокової візи серії Y05011240 (термін дії закінчився 31.12.2020 року), що підтверджується копією його паспорта та датами про перетинання території України легальним шляхом.

23.11.2020 начальником Львівського прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке ОСОБА_1 виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує особу та надає право на перетинання державного кордону України, а також відсутністю коштів. Родинні зв`язки у вищевказаного громадянина на території України відсутні. Україну він розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, з метою пошуку кращих умов проживання.

Враховуючи вищевикладене, необхідно прийти до висновку, що відповідач є нелегальним мігрантом, самостійно територію України не залишить, має сталий намір потрапити до країн Західної Європи.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що у відповідача відсутні кошти за допомогою яких він може вибути з території України.

Крім того, представлені позивачем документи свідчать що, реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.

Згідно п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1110, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Встановлені судом обставини, а саме те, що відповідач не має коштів достатніх для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має, відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу, свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення. Судлм враховується, що з часу ухвалення рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23.11.2020 відповідач за отриманням статусу біженця не звертався. При цьому останній не позбавлений можливості у будь-який момент до виконання цього рішення звернутися до компетентного органу за отриманням відповідного статусу.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, відсутність у відповідача документів, які б підтверджували законність перебування на території України, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення також і вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для видворення останнього за межі території України.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст. 1, 3, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

ухвалив:

позов - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 за межі території України.

Затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Республіки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 з метою забезпечення його видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу та дати фактичного затримання, а саме до 07 год. 30 хв. 20 травня 2021 року.

Рішення суду у відповідності до ч. 16 ст. 289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено, підписано та проголошено 12 лютого 2021 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України: м. Львів, вул. Личаківська, 74, ;

Відповідач: громадянин Республіки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,АДРЕСА_1 .

Суддя: В.Я. Мармаш