Справа № 480/2037/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р.Справа № 480/2037/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2020, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 17.06.20 по справі № 480/2037/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шанс" до Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шанс" (далі - позивач, ТОВ "Шанс") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України (далі - відповідач, ДПС України), у якій просить зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні, складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс": №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 від 04.11.2019, №5 від 04.11.2019 і вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 21.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.11.2019 на виконання вимог ст. 201 Податкового кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс" через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" засобами телекомунікаційного зв`язку складено та направлено Державній податковій службі України на реєстрацію податкові накладні: №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 в 04.11.2019, №5 від 04.11.2019.

Згідно отриманих від ДПС України квитанцій про реєстрацію вказаних накладних, податкові накладні не прийнято з тих підстав, що відсутній укладений з платником "31337546" договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Також рекомендовано ТОВ "Шанс" надіслати заяву про приєднання до вказаного договору.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних, враховуючи те, що договір про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 укладений між позивачем та Чернігівською ОДПІ не розірвано, а тому він є чинним. Отже, неприйняття ДПС України податкових накладних складених і направлених на реєстрацію ТОВ "Шанс" суперечить чинному законодавству України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року адміністративний позов задоволено.

Зобов`язано Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати податкові накладні, складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс": №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 в 04.11.2019, №5 від 04.11.2019 і вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 21.11.2019.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шанс" (42052, Сумська область, Роменський район, с. Миколаївське, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) суму судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 23.10.2018 року внесено запис за номером 000398 про внесення змін про юридичну особу ТОВ «Шанс» щодо зміни місцезнаходження та зміни керівника.

З 18.10.2018 року ТОВ «Шанс» змінено місцезнаходження з Чернігівської області Чернігівський район село Мохнатин, вул. Перемоги буд.19 на Сумську область Роменський район, село Миколаївське, а також змінено керівника на ОСОБА_1 .

Відповідно до Порядку обліку платників податків затвердженого наказом Мінфіну №1588 від 09.12.2011 з подальшими змінами та доповнення ТОВ «Шанс» до кінця бюджетного року (до 31.12.2018р.) залишалось на обліку як за основним місцем обліку в Чернігівській ОДПІ. Проте, з 01.01.2019 ТОВ «Шанс» перебуває на обліку як платник податків за основним місцем обліку в ГУ ДФС у Сумській області Роменське управління. Відповідно уся податкова звітність з 01.01.2019 подається до ГУ ДФС у Сумській області Роменське управління і за підписом керівника ОСОБА_1 .

Податкові накладні, які позивач просить зареєструвати також підписані посадовою (уповноваженою) особою ТОВ «Шанс» ОСОБА_1. Але в порушення п.5 р.ІІІ Порядку №557 ТОВ «Шанс» після зміни керівника та місцезнаходження не уклав Договір про визнання електронних документів з ГУ ДФС у Сумській області, де б значився автор і підписувач електронних документів ТОВ «Шанс» ОСОБА_1 . У зв`язку з чим податкові накладні направлені на реєстрацію і в яких вказано підписувач і посадова особа ОСОБА_1 не можуть бути зареєстровані, так як автоматизована система не може ідентифікувати підписувача ЕЦП ОСОБА_1.

Отже, апелянт вважає, що платником не було дотримано законодавчо установлених вимог щодо належного засвідчення цифровим підписом спірних податкових документів, в зв`язку з чим позивачу і було направлено квитанції щодо не прийняття електронних документів з підстав відсутності укладеного з платником договору про визнання електронних документів у якому б значився підписувач (уповноважена особа) ОСОБА_1.

Позивач правом надання відзиву не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 30.11.2017 між ТОВ "Шанс" та Чернігівською ОДПІ укладено договір про визнання електронних документів №2522001 (реєстраційний номер - ) (а.с. 7-8).

Засобами електронного зв`язку ТОВ "Шанс" через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" складено і направлено на реєстрацію наступні податкові накладні: №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 в 04.11.2019, №5 від 04.11.2019.

Згідно квитанцій, які надійшли у відповідь, документ не було прийнято ДПС України, причина відмови - документ не може бути прийнято - відсутній укладений з платником "31337546" договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу (зворот. бік а.с. 22-27).

В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України (надалі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Статтею 14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Приписами п. 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно до пункту 201.1 статті 201 та/або пункту 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.

Таким чином, належним та допустимим доказом реєстрації податкової накладної є квитанція в якій фіксується дата та час надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі - Порядок № 1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до ЄРПН.

Згідно з п.п. 74.2, 74.3 ст. 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 11-15 Порядку № 1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки податкової накладної.

Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.п. 200 1.3 і 200 1.9 ст. 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

- дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (надалі - квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Також, слід зазначити, що загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 № 557, чинний з 15.11.2017 (далі по тексту - Порядок № 557).

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку № 557 електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства та на підставі Договору, що визначає взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу.

Згідно з п.п. 3, 4 розділу ІІ Порядку № 557, Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням надійного засобу ЕЦП, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами). Створення електронного документа завершується накладанням на нього ЕЦП підписувача (підписувачів), електронної печатки (за наявності), як передбачено для аналогічного документа в паперовому вигляді. Після накладання ЕЦП автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв`язку до адресата протягом операційного дня.

Автор здійснює надсилання електронних документів з урахуванням встановлених законодавством граничних строків для подання таких документів (п. 5 розділу ІІ Порядку № 557).

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку № 557, юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу суб`єкта електронного документообігу з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.

Автор створює Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді. Усі реквізити Заяви про приєднання до Договору обов`язкові для заповнення. У випадку їх відсутності Заява про приєднання до Договору до розгляду не приймається, формується перша квитанція із зазначенням причини неприйняття та надсилається автору (п.2 розділу ІІ Порядку № 557).

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 557 передбачено, що підписана Заява про приєднання до Договору шифрується з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та направляється протягом операційного дня у визначеному форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв`язку до контролюючого органу за основним місцем обліку автора.

У разі зміни місцезнаходження або місця проживання автора Заяви про приєднання до Договору, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, та у разі здійснення автором сплати податків і зборів за місцем попередньої реєстрації до кінця поточного бюджетного року Заява про приєднання до Договору направляється до контролюючого органу за попереднім місцезнаходженням (місцем обліку) автора до кінця поточного бюджетного року. В інших випадках - до контролюючого органу за новим (основним) місцезнаходженням автора.

У разі наявності діючого Договору та у разі зміни місцезнаходження або місця проживання автора, внаслідок чого змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому автор перебуває на обліку, Заява про приєднання до Договору до контролюючого органу за новим місцезнаходженням не направляється.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що підставою для прийняття податкового документу в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов`язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладення ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа, строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/заблокований).

Підставами для відмови у прийнятті податкових накладних є недійсність електронного цифрового підпису; закінчення строку дії сертифіката відкритого ключа; наявність помилок у податковій накладній та у розрахунку до неї; наявність недіючого договору; відсутність достатньої суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 та 200-1.9 ст. 200-1 Податкового кодексу України.

Окрім того, згідно з п. 49.4 ст. 49 ПК України (в редакції чинній з 01.01.2017) контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

Пунктом 14 розділу ІІІ Порядку № 557 встановлено, що дія Договору та пов`язаних з ним Повідомлень припиняється за ініціативи підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника), поданої з дотриманням передбаченої пунктом 15 цього розділу процедури, або за наявності однієї з таких підстав:

отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника;

отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника;

отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи;

наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі;

наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю.

Згідно з п. 16 розділу ІІІ Порядку № 557, договір вважається припиненим у день настання однієї з подій, зазначених у пункті 14 цього розділу.

У день припинення дії Договору контролюючий орган повідомляє автора про припинення дії Договору (із зазначенням причини) шляхом направлення автоматично сформованого повідомлення про припинення дії Договору на електронну адресу, внесену до облікових даних автора, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку. На повідомлення про припинення дії Договору накладається електронна печатка контролюючого органу, визначеного відповідно до пункту 5 цього розділу.

У відповідності до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.1 ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у межах спірних відносин законодавством встановлено виключні випадки, які дають право органу ДФС розірвати договір в односторонньому порядку, а саме: отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника; отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи; наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі; наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв`язку зі смертю.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що підставою для неприйняття податкових накладних відповідач вважає факт припинення дії договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №2522001, у зв`язку із тим, що Чернігівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області було відхилено заяву про приєднання від 24.10.2018 №1, що була подана до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №2522001, оскільки наведена заява була подана новим керівником та у зв`язку із зміною місцезнаходження товариства.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивачем було оскаржено дії Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 № 2522001 та підстави неприйняття направленої заяви від 24.10.2018 про приєднання до договору.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі № 480/4038/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019, зокрема, визнано протиправними дії Чернігівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №2522001 (реєстраційний номер - ), укладеного з ТОВ "Шанс".

Постановою Верховного Суду від 11.06.2019 по справі № 480/4038/18 вказані рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 залишені без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судами, в межах розгляду справи № 480/4038/18, було встановлено, що підстав для розірвання договору в односторонньому порядку із ТОВ «Шанс» Чернігівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернігівській області не мала. Судом також досліджувалося питання правомірності дій Чернігівської ОДПІ, що були вчинені податковим органом після 24.10.2018, тобто з дня направлення новим керівником ТОВ «Шанс» заяви про приєднання від 24.10.2018 та правомірності нереєстрації податкових накладних, поданих на реєстрацію 05.11.2018.

Всі вказані дії визнані судом протиправними, при цьому, встановлено, що при відхиленні заяви від 24.10.2018 №1 зміна керівника не зазначається Чергінівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області, як підстава для розірвання договору.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача щодо припинення дії договору від 30.11.2017 № 2522001 не підтверджені належними та допустимими доказами, отже є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2019 позивачем засобами електронного зв`язку через автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронної звітності" було складено і направлено на реєстрацію податкові накладні: №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 від 04.11.2019, №5 від 04.11.2019.

Так, з квитанцій, що надійшли у відповідь, вбачається, що податковим органом зазначено про неможливість прийняття податкових накладних, через відсутність укладеного з платником « 31337146» договору про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін у процесі електронного документообігу (а.с. 22-26, зворотна сторона).

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що податкові накладні були направлені на реєстрацію директором ТОВ "Шанс" ОСОБА_1 , якою попередньо 24.10.2018 було надіслано заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів від 30.11.2017 №2522001, та, відповідно, яка мала повноваження на вчинення таких дій.

За таких обставин, твердження відповідача про те, що податкові накладні, які суд першої інстанції зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати, підписані неуповноваженою посадовою особою ТОВ «Шанс» ОСОБА_1., з якою після зміни керівника та місцезнаходження не було укладено Договір про визнання електронних документів з ГУ ДФС у Сумській області, де б вона зазначалась автором і підписувачем електронних документів підприємства, є неприйнятними, оскільки підставою для неприйняття податкових накладних є саме відсутність договору, а не як зазначено відповідачем - підписання податкових накладних неуповноваженою на те особою.

Крім того, вказаним посиланням контролюючого органу щодо порушення посадовою особою ТОВ «Шанс» ОСОБА_1. п. 5 р. ІІІ Порядку № 557, у зв`язку з чим не могли бути прийнятими та зареєстрованими попередні податкові накладні, вже надавалась оцінка судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в межах розгляду справи № 480/4068/18, за наслідками якого встановлено, що 24.10.2018 року директором ТОВ «Шанс» ОСОБА_1 попередньо надіслано заяву про приєднання до договору про визнання електронних документів від 30.11.2018 № 2522001, яка відповідно до квитанції № 2 від 25.10.2018 прийнята ДФС.

Фактично передумовою виникнення спірних відносин слугувало невиконання контролюючим органом рішення суду по справі № 480/4068/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що податковим органом не доведено наявності у нього будь-яких законних підстав для неприйняття податкових накладних №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 від 04.11.2019, №5 від 04.11.2019.

Відповідно до п. 19 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно з п. 20 Порядку №1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірні податкові накладні, подані ТОВ "Шанс" 21.11.2019.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні, складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Шанс", а саме: №1 від 01.11.2019, №2 від 01.11.2019, №3 від 02.11.2019, №4 від 04.11.2019, №5 від 04.11.2019 та вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 21.11.2019.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2020 року по справі № 480/2037/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов
Повний текст постанови складено 15.02.2021 року