Справа № 160/9167/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9167/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в адміністративній справі №160/9167/20 (головуючий суддя Кучма К.С.)

за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправною відмову ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон на її ім`я без застосування безконтактного електронного носія персональних даних відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру;

- зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на її ім`я без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, засобів Єдиного державного демографічного реєстру та без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки її персональних даних - виключно відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. № 719-V). В обґрунтування позову зазначила, що вона особисто зверталась із заявою вх.№080/6/1201-20 від 15.01.2020 р. до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із питанням щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, на підставі Закону України від 18.01.2001 р. №2235-ІІІ «Про громадянство України» та Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. № 719-V), тобто без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідачем їй було надано письмову відповідь вих.№1201.4.2/1597-20 від 04.02.2020 р. та було повідомлено про можливість оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон виключно із застосуванням безконтактного електронного носія персональних даних, вмонтованого в паспорт. У відповіді відповідачем також зазначено, що відсутні законні підстави для оформлення та видачі їй паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі доданих до її заяви документів, яке не вирішувало питання з отримання на законних підставах паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оформлення, видача документу, що посвідчує особу (незалежно від того містить, або не містить безконтактний носій) не можливо без обробки персональних даних особи. Заява про видачу паспорту підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Проте, із відповідною заявою встановленого зразка та необхідними документами у визначеному законодавством порядку до територіальних органів УДМС позивач не зверталася. Суд зауважив, що позивачем не дотримана процедура подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, яка встановлена Порядком отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення від цифрованих відбитків пальців рук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 669, а у інший спосіб оформлення закордонного паспорту громадянину України не є можливим.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що відмова відповідача в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон на її ім`я без застосування безконтактного електронного носія персональних даних відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру є протиправною та такою, що порушує її права, оскільки позбавляє на отримання нею документу у тій формі, яка згідно із законодавством є прийнятною.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що позивачем не дотримана процедура подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, яка встановлена Порядком отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення від цифрованих відбитків пальців рук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 669, вказує, що у інший спосіб оформлення закордонного паспорту громадянину України не є можливим.

Від позивача надійшли заперечення на відзив у вигляді аргументів, пояснень, доказів на обґрунтування доводів апеляційної скарги. Посилається на практику Верховного Суду щодо розгляду подібних категорій справ та зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог та видачу паспорту для виїзду за кордон старого зразка.

Відповідачем надано клопотання про розгляд справи за його участі, зазначене клопотання відхиллено, оскільки справа є незначної складності, а характер спірних правовідносин не вимагають проведення судового засідання (ч. 6 ст. 262, 263 КАС України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулася 15.01.2020 р. до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

04.02.2020 року за вих. № 1201.4.2/1597-20 позивачу була надана відповідачем відповідь на звернення згідно Закону України Про звернення громадян та роз`яснено правила та процедуру оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. за № 5492-VІ, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» від 07.05.2014 р. № 152.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

При цьому, статтею 24 Конституції України, визначено, що всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом та не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Водночас, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання (ст. 35 Конституції України), однак, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань (ч. 4 ст. 35 Конституції України).

Правові та організаційні засади оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, регулюються, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. за № 5492-VІ, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» від 07 травня 2014 р. № 152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 р. №1001).

Абзацом 1 ч.1 ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (№ 5492-VI) визначено, що єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування (абз. 3 ч.1 ст.4 ЗУ №5492-VI).

Стаття 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (№ 5492-VI) визначає назви та види документів, що оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта - містять безконтактний електронний носій (ч. 3 ст.13 ЗУ №5492-VІ).

При цьому, нормами ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (№ 5492-VI) встановлені вимоги до бланків документів та їх форми, а саме:

бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІСАО) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Бланки документів, в які імплантовано безконтактний електронний носій для внесення персональних даних, біометричних даних, параметрів та іншої інформації про особу, повинні бути виконані багатокомпонентним захисним друком, містити символ електронного документа, інформацію про підприємство, на якому виготовлено бланк документа, зображення малого Державного Герба України.

Однак позивач, за своїми релігійними переконаннями не бажає одержувати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який містить безконтактний електронний носій.

Позивач вважає, що враховуючи її релігійні переконання, може бути виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) (тобто старого зразка та без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру).

При цьому, частиною 4 статті 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (№ 5492-VI) визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних.

Згідно частини 7 статті 22 Закону до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація:

1) назва держави;

2) назва документа;

3) тип документа;

4) код держави;

5) номер документа;

6) ім`я особи;

7) громадянство;

8) дата народження;

9) унікальний номер запису в Реєстрі;

10) стать;

11) місце народження;

12) дата видачі документа;

13) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код);

14) дата закінчення строку дії документа;

15) відцифрований образ обличчя особи;

16) відцифрований підпис особи;

17) дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).

Водночас, Постанова Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) - є дійсною на даний час, не скасована, отже може застосовуватися при вирішення питань щодо паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, положення Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) не містять вимог щодо безконтактного електронного носія, що, зокрема, відповідає релігійним переконанням позивачки.

Натомість, частиною 2 статті 15 та частиною 2 статті 22 Закону України №5492-VI визначено, що кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 07.05.2014 №152 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 р. №1001) Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

При цьому, частиною 4 цієї постанови визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 20 грудня 2016 р. припиняється; паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 20 грудня 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

З огляду на викладене, в силу норм чинного законодавства, з 20.12.2016 р. органи та підрозділи Державної міграційної служби здійснюють прийом документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон лише з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено вказаною постановою.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що припинення прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія не є забороною щодо видачі паспорту що не містить безконтактного електронного носія.

Враховуючи, що людина, є найвищою соціальною цінністю в Україні, а права людини визначають зміст і спрямованість діяльності держави, то враховуючи повагу до людини та її релігійних переконань, держава не може примусити людину відступити від її релігійних переконань.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції в даних правовідносинах сторонам слід зайняти таку позицію, яка буде відповідати демократичним засадам суспільства та пропорційному балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав людини та цілями на осягнення яких приймаються відповідні рішення державою.

В силу своїх владних повноважень влада може втручатися в права людини. Однак, в демократичній державі межа цього втручання обмежується метою досягнення суспільних інтересів, що і є принципом пропорційності. При цьому, права можуть бути обмежені державними органами тільки у випадку переслідування абсолютно необхідного публічного інтересу. В разі необхідності обмеження прав людини, з кількох можливих обмежень органи держави мають використати найменш болюче обмеження для людини з метою досягнення публічного інтересу.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія (а саме позивачці, яка має певні релігійні переконання) не перешкоджає досягненню публічного інтересу щодо застосування в Україні паспортів громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм.

Так, максимальна більшість громадян України, не заперечують, підтримують та використовують новітні запровадження щодо одержання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який містить безконтактний електронний носій.

Однак, діючи в межах принципів демократичної держави, слід надати можливість особі з релігійними переконаннями одержати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія.

Така позиція відповідає статті 2 КАС України «Завдання та основні засади адміністративного судочинства», а саме, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) рішення субретками владних повноважень пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення/дія (п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС).

Натомість, судом апеляційної інстанції встановлено, що суб`єктом владних повноважень при прийнятті рішення про відмову у видачі паспорту для виїзду з кордон не дотримано принципу пропорційності, що зазначений у вищевказаній статті.

Матеріалами справи підтверджується, що в позовній заяві позивач зазначила, що у заяві до відповідача вона просила надати зразок формуляра (заяви), заповнення якого разом із поданням необхідних документів буде підставою для відкриття провадження з надання їй адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон - без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон». Оформити на ім`я заявника і видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року №719-V.

Разом із заявою до територіального органу ДМС України було надано документи для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (2 фотокартки для оформлення бланку паспорту, копія внутрішнього паспорту громадянина України.

Натомість, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» від 07.05.2014 р. № 152 (в редакції Постанови КМУ №1001 від 16.11.2016) визначено процедуру подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Суд першої інстанції зазначає, що позивачем не дотримана процедура подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Водночас така обставина (не дотримана позивачкою процедури подання документів для оформлення паспорта для виїзду за кордон що містить безконтактний електронний носій) не спростовується і позивачкою, оскільки позивачка бажає отримати паспорт для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія на підставі Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, згідно яких вона просить витребувати у відповідача певні документи, оскільки матеріали справи містять підтвердження щодо таких вимог, а також певні нормативні документи містяться в загальному доступі мережі інтернет.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати підлягають розподілу: слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати понесені у зв`язку з сплатою судового збору за подачу позову в сумі 840,80грн. та апеляційної скарги 1261,20грн. (загальна сума 2102грн.)

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в адміністративній справі №160/9167/20 скасувати.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 без застосування безконтактного електронного носія персональних даних на підставі Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, засобів Єдиного державного демографічного реєстру та без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки її персональних даних на підставі Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. № 719-V).

В задоволенні інших вимог вимовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 3806243) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в загальній сумі 2102грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.21.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова