Справа № 480/5760/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Справа № 480/5760/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5760/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІВКА" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрівка» (далі - позивач, ТОВ «Юрівка») звернулося до суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати припис від 13.08.2020 №389-ДК/0146Пр/03/01-20.

Свої вимоги мотивує тим, що посилання відповідача на будь-які відхилення чи порушення з боку ТОВ «Юрівка» при використання земельних ділянок при їх обробітку - не підтвердженні жодними доказами, що дає підстави для висновку про протиправність спірного припису. Крім того в спірному приписі не містяться дані про те, яка саме за перевірка була здійснена, ким і на якій підставі вона здійснювалася та якими документами оформлена.

Ухвалою суду від 04.09.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з порушенням вимоги ст. 161 КАС України.

14.09.2020 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

20.10.2020 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову (а.с.24-26). Зазначає, що ГУ Держгеокадастру здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використанні та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів. В ході перевірки було встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:1191; :03:001:1188; використовуються для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з відхиленням від затверджених у випадках визначених законом проектів землеустрою що забезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, чим порушені вимоги статей 25, 37 Закону України «Про охорону земель» та статті 20 Закону України «Про землеустрій». Відповідач також зазначає, що позивачем ні станом на час проведення перевірки, ні на час притягнення його до адміністративної відповідальності, ні при поданні позову до суду не надано обґрунтованих доказів спростування виявлених фактів правопорушення щодо використання ним вказаної земельної ділянки або наявності відповідних дозвільних документів для її використання.

19.11.2020 позивачем до суду надано відповідь на відзив (а.с.41), в якому повністю підтримує позовні вимоги викладені в позові та просить їх задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «Юрівка» () зареєстроване як юридична особа 15.09.2006 про що внесено запис № 0000366 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

31 липня 2020 року головним спеціалістом - державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління контролю за використанням та охороною земель Можаєвою Т.Г. складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства з об`єктом - земельної ділянки №389-ДК/314АП/09/01/-20 (а.с.27-28), за висновком якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1188 площею 36,9604 га, яка використовується ТОВ «Юрівка» відповідно до договору оренди від 31.05.2016 (реєстрація речового права 06.06.2016 №14881972) та земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1191 площею 9,6756 га, яка використовується ТОВ «Юрівка» відповідно до договору оренди від 31.05.2016 (реєстрація речового права 07.06.2016 №14931566) використовуються для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з відхиленням від затверджених у випадках визначених законом проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, чим порушені вимоги ст.ст. 25, 37 Закону України «Про охорону земель» та ст. 20 Закону України «Про землеустрій». В акті зазначено, що перевірка проведена за участю спеціаліста Карабутівської сільської ради Хижняк Людмили Олексіївни .

13 серпня 2020 року головним спеціалістом - державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель у Буринському, Конотопському, Кролевецькому, Путивльському районах Управління контролю за використанням та охороною земель Можаєвою Т.Г. складено протокол №389-ДК/0145/П/07/01/-20 про адміністративне правопорушення і прийнята постанова № 389/0145/По/08/01/-20 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_2 , який працює директором ТОВ «Юрівка», за порушення вимог ст.ст. 25, 37 Закону України «Про охорону земель» (а.с.30-31).

Крім того, 13 серпня 2020 року відповідачем складений оскаржуваний в цій справі припис № 389-ДК/0146Пр/03/01-20 (а.с.29), в якому зазначено, що станом на 31.07.2020 на ТОВ «Юрівка» використовує земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1188 площею 36,9604 га, договір оренди від 31.05.2016 (реєстрація речового права 06.06.2016 №14881972), цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид угідь: сіножаті, засіяна сільськогосподарською культурою - соняшник та земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1191 площею 9,6756 га, договір оренди від 31.05.2016 (реєстрація речового права 07.06.2016 №14931566), цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид угідь - сіножаті, засіяна сільськогосподарською культурою - кукурудза.

Як вказує відповідач, земельні ділянки сільськогосподарського призначення з площею 36,9604 га та площею 9,6756 га, види угідь - сіножаті використовуються для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з відхиленням від затверджених у випадках визначених законом проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, чим порушені вимоги ст.ст. 25, 37 Закону України «Про охорону земель» та ст. 20 Закону України «Про землеустрій».

У зв`язку з наведеним, приписано в 30-денний термін вжити заходи щодо усунення порушення земельного законодавства шляхом приведення використання земельних ділянок відповідно до проекту землеустрою або замовити розробку проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь відповідно до норм земельного законодавства.

Вважаючи припис відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель визначаються, зокрема, Земельним кодексом України, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення № 15), державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі встановлені статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», до яких належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині:

- додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;

- виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням;

- додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно- правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, залучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, д: стовірності інформації про земельні ділянки та їх використання.

Відповідно до статті 9 вказаного закону державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється шляхом:

- проведення перевірок;

- розгляду звернень юридичних і фізичних осіб;

- участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель;

- розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель;

- проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема:

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Системний аналіз вказаних положень земельного законодавства дає підстави для висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Сумській області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об`єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області було проведено захід державного контролю за використанням та охороною земель ТОВ «Юрівка», за результатами якого було складено акт від 31.07.2020 та яким встановлено 2 порушення вимог земельного законодавства.

На підставі акта від 31.07.2020 відповідачем було складено припис від 13.08.2020 щодо усунення порушення земельного законодавства.

Дослідивши обставини справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Юрівка" щодо визнання протиправним та скасування спірного припису, є обгрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про охорону земель» документацією із землеустрою в галузі охорони земель є схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць та робочі проекти землеустрою. Склад документації із землеустрою в галузі охорони земель та порядок її погодження і затвердження встановлюються Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій". Власники землі та землекористувачі забезпечують виконання заходів з охорони земель та обмежень у використанні земель, передбачених документацією із землеустрою в галузі охорони земель.

Частинами 1-3 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» установлено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель.

Відповідно до пп. «і» ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

Із акта перевірки від 31.07.2020 та оскаржуваного припису випливає, що, на думку відповідача, позивач відхилився від затверджених у встановленому порядку проектів землеустрою.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте ГУ Держгеокадастру не надано доказів того, що позивач відхилився від затверджених у встановленому порядку проектів землеустрою. Тому суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного припису.

Крім того, суд зазначає, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частин першої статті 4 КАС України).

Відтак, припис - це обов`язкова для виконання письмова вимога уповноваженого органу щодо усунення порушень вимог законодавства. Заходи в приписі, спрямовані на усунення порушень вимог закону, а відтак, мають бути чітко сформульовані та конкретизовані.

Разом з тим, спірний припис містить висновки про виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства, однак, не містить визначення конкретних дій, обов`язкових до виконання для усунення виявлених порушень.

З огляду на правову природу припису, такий породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, а відтак, наділений рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом. При цьому "законність" припису передбачає його обґрунтованість.

У цій справі зміст спірного припису, який є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для адресата, полягає в тому, щоб "усунути порушення вимог земельного законодавства", установлені уповноваженою особою. Додатково про обов`язковий характер цього припису свідчить застереження в ньому про те, що його невиконання є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначивши в приписі про необхідність «усунути виявлені порушення вимог земельного законодавства шляхом приведення використання земельних ділянок відповідно до проекту землеустрою а б о замовити розробку проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь відповідно до норм чинного земельного законодавства» відповідач не вказав конкретно, які саме дії, та на підставі яких положень закону повинен здійснити позивач для усунення встановлених перевіркою порушення вимог законодавства.

З аналізу змісту оскаржуваного припису як акта індивідуальної дії випливає, що такий винесений з порушенням вимог законодавства щодо його змісту, оскільки є неконкретизованим.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 17 вересня 2019 року у справі №806/1723/18.

Отже, оскаржуваний припис є протиправним і підлягає скасуванню.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Сумській області.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31000,00 грн. слід зазначити наступне.

17.11.2020 позивачем подано заяву про стягнення з відповідача судових витрат з надання професійної правничої допомоги адвоката в сумі 31000,00 грн.(а.с.34),

В свою чергу представником відповідача подано відзив на заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому зазначено про необґрунтованість та безпідставність вимоги про стягнення вказаних витрат.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З матеріалів справи суд вбачає, що з метою отримання правничої допомоги, ТОВ «Юрівка» було укладено Договір про надання правничої допомоги від 21.08.2020 з адвокатом Тукман Є.Г. (а.с. 8)

Пунктом п.п. 4.2 Договору визначено, що вартість однієї години надання правової допомоги Адвоката становить 3100,00 грн.

На підтвердження виконання вказаного договору, позивачем надано Акт прийняття-передачі наданих послуг від 13.11.2020р. та прибутковий касовий ордер №1-13-11/20 від 13.11.2020 щодо оплати наданих послуг в сумі 31000,00 грн. (а.с.35-36).

Разом з цим суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Так з акту приймання-передачі наданих послуг суд вбачає:

- на здійснення особистого прийому уповноваженої особи Клієнта з питання надання консультацій про положення чинного законодавства, зокрема ст.ст. 25, 35, 37 Закону України «Про охорону земель», ст. 20 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 22, 111 Земельного кодексу України, в аспекті захисту позиції Клієнта витрачено 2 години. На збір та опрацювання всіх документальних матеріалів, які мають відношення або пов`язані із захистом позиції Клієнта, надання їм правової оцінки витрачено 1 годину. На надання клієнту роз`яснень щодо судової практики по спірним правовідносинам, схожим з предметом спору витрачено 1 годину. Однак суд вважає, що вказані витрати не пов`язані із розглядом судової справи відтак не відносяться до складу судових витрат.

- на розроблення, структуризацію та складання процесуальних документів: позовної заяви, супровідної заяви, оформлення документальних матеріалів додатків цих документів, подання позовної заяви на підпис уповноваженої особи клієнта, витрачено 6 годин.

Разом з цим суд зазначає, що текст позовної заяви підписано директором товариства, а не представником позивача. Справа розглядалась у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, оскільки відноситься до категорії незначної складності. Додатки до позовної заяви не становлять значної кількості. Крім того, супровідний лист до позовної заяви (а.с.7) не являється процесуальним документом який є необхідним при зверненні до суду і не вимагає спеціальних знань щодо його складання. Також суд вважає, що подання позовної заяви на підпис уповноваженої особи клієнта не може відноситися до витрат пов`язаних із розглядом судової справи. При цьому, суд не виключає факт звернення позивача за допомогою до адвоката, наслідком чого стало укладання Договору про надання правової допомоги від 21.08.2020р.

Зазначені обставини свідчать про необґрунтовано завищений розмір компенсації витрат на правову допомогу за вказані послуги.

Отже, суд доходить висновку, що твердження позивача про наявність підстав для стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 31000 грн. є непереконливим.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Відтак, з огляду на рівень складності справи, її значення для позивача та обсяг наданих послуг, відзив відповідача на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача повинен становити 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІВКА" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 389-ДК/0146Пр/03/01-20 від 13 серпня 2020 року.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрівка» (пл. Бердицького, буд. 6, с. Юрівка, Конотопський район, Сумська область, 41674, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 25, м. Суми, 40000, ) суму судового збору в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець