Справа № 620/618/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/618/20 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора в якому просив суд:

- стягнути з Офісу Генерального прокурора (правонаступника Генеральної прокуратури України) на його користь вихідну допомогу у сумі 32298,00 грн.;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора (правонаступника Генеральної прокуратури України) на його користь надбавки за класний чин у сумі 2000,00 грн.;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора (правонаступника Генеральної прокуратури України) на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що на момент його звільнення - 30.10.2019 відповідачем не здійснено повний розрахунок належних до виплати сум, що носить дискримінаційний характер та суттєво погіршує його становище, обмежує в реалізації законних прав та інтересів в частині трудових прав.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року зупинено провадження в даній адміністративній справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3/116(20), за поданням 50 народних депутатів України, щодо відповідності Конституції України Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (зі змінами).

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року про зупинення провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує, зокрема тим, що судом першої інстанції не було дотримано вимог п. 3 ч. 1 ст. 236 та ст. 242 КАС України, оскільки в оскаржуваній ухвалі судом не мотивовано, яка існує об`єктивна неможливість вирішення даного спору до розгляду Конституційним Судом України справи № 3/116(20), а також, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. При цьому, апелянт зауважує, що судом першої інстанції при вирішенні відповідного питання не було враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 826/25204/15.

За наведених обставин, апелянт вважає, що в силу ч. 4 ст. 320 КАС України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 та на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції на підставі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом апеляційної встановлено, що приймаючи рішення про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що наказом Генерального прокурора України від 29.10.2019 № 1296ц позивач був звільнений з посади на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Водночас, відповідач, при звільненні позивача, не здійснив повного розрахунку з виплат вихідної допомоги та надбавки за класний чин, що зумовлена набранням законної сили Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Отже, з огляду на зазначене та враховуючи, що на розгляді Конституційного Суду України перебуває конституційне подання 50 народних депутатів України №3/116(20) від 18.03.2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ (зі змінами), суд першої інстанції, дійшов висновку, що рішення Конституційного Суду України має безпосереднє значення для розгляду справи по суті та керуючись приписами п. 3 ч.1 ст. 236 КАС України зупинив провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 236 КАС України визначено випадки обов`язкового зупинення провадження в справі.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, конституційного провадження, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При цьому, у вказаній нормі законодавцем імперативно регламентовано, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

Отже, вказана норма передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов`язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі. Тобто, у вказаній нормі вказується про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Крім того, у постанові від 12 грудня 2019 року по справі № 826/25204/15 Верховний Суд зазначив, що зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акту, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи.

В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акту не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з відповідача вихідної допомоги та надбавки за класний чин, які не були виплачені позивачу під час його звільнення з органів прокуратури.

У свою чергу, в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження в адміністративній справі № 620/618/20, судом першої інстанції не мотивовано, в чому полягає зв`язок між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданих вище конституційних подань та предметом даного спору, а також не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього її розгляду в порядку конституційного судочинства; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є передчасним, оскільки зупиняючи провадження у даній справі, суд не встановив наявність причинно-наслідкового зв`язку між предметом даного позову (з урахуванням доводів позовної заяви) та положеннями Закону України "Про очищення влади" № 1682-VІІ, що розглядаються в порядку конституційного провадження.

Крім того, положеннями ст. 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тобто, за вказаним принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Таким чином, з наведеного слідує, прийняте Конституційним Судом України рішення у справі № 1-4/2020 (116/20) суду не матиме правових наслідків для вирішення даного спору, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні правові норми були чинними, та можуть втратити юридичну силу у випадку визнання їх неконституційними лише з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення (якщо інше не буде встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення).

Отже, за наведених обставин справи та норм процесуального законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі є помилковими.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, з урахуванням того, що доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в оскаржуваній ухвалі Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року про зупинення провадження у справі, колегія суддів вважає за необхідне таку ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 310, 312, 315, 320-322, 325 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року скасувати, а справу № 620/618/20 направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.М. Ганечко