Справа № 766/19559/20
Суддя: Зуб І. Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючої судді Зуб І.Ю., розглянувши в письмову провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), Державної казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.6) про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що інспектором відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року. Відповідно до змісту вказаної постанови, 09.11.2020 року, водій порушив швидкісний режим в населеному пункті на 29 км/год, швидкість вимірювалася приладом Trucam, чим порушив п.12.4 ПДР України. Проте позивач з вказаною постановою не погодився, зазначив, що відповідач не мав права проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, оскільки дорожній знак 5.70 ПДР відсутній на місці події. В оскаржуваній постанові відсутні додатки оскільки у п.7 «до постанови додаються» відсутні посилання на фото або відео файли, які були використані для винесення постанови ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року. Вважає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Зазначає, що у зв`язку з подачею адміністративного позову поніс судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. Тому просить суд, визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 4 000 гривень в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2020 року адміністративний позов було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.12.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

01.02.2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від відповідача-Департаменту патрульної поліції. Відповідач- Департамент патрульної поліції вказує на те, що 09.11.2020 року у відношенні позивача лейтенантом поліції Толстим О.Г. було винесено оскаржувану постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення ним п. 12.4. ПДР, а саме: водій керуючи автомобілем MERCEDES-BENZC 200, державний номерний знак НОМЕР_2 рухався в населеному пункті зі швидкістю 79 км/год, перевищивши встановлене обмеження на 29 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAMLTI 20/20 № ТС000464, про що зазначено у оскаржуваній постанові. У відповідності до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Зазначає, що інформація, щодо місць проведення фіксації порушень ПДР оприлюднена у ЗМІ та розміщена на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції за посиланням http://patrol.police.gov.ua/2020/07/29/kilkist-dilyanok-na-yakyh-patrulni-vymiryuvatymut-shvydkist-za-dopomogoyu-pryladu-trucam-zbilshuyetsya/. Згідно відеозапису з нагрудного відеореєстратора встановлено, що на місці події інспектором було повідомлено Позивачу про вчинене ним правопорушення, про початок розгляду справи у відношенні нього; всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, досліджено докази, отримані з приладу TruCAM, за якими достовірно встановлена наявність вини в діях Позивача. Інспектором Толстим О.Г. були роз`яснені Позивачу права. Інспектор Толстой О.Г. жодним чином не перешкоджав Позивачу скористатися юридичною допомогою адвоката, проте КУпАП не передбачає обов`язку суб`єкта владних повноважень фактично забезпечити такий захист. Розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Використання приладів TruCAM як в ручному, так і в автоматичному режимі є законним. Крім того, вважає, що вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн не є співрозмірними зі складністю даної справи, є заздалегідь завищеними та взагалі не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що Позивач дійсно порушив ПДР, в результаті чого у відношенні нього було винесено постанову серії ЕАМ№ 3405584 від 09.11.2020, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

01.02.2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від відповідача-Державної казначейської служби України. Відповідач-Державна казначейська служба України вказує на те, що казначейство, як суб`єкт владних повноважень, прав та законних інтересів Позивача не порушувало, у правовідносинах із позивачем не знаходилося і шкоди йому не заподіювало. Оскільки в позовній заяві не наведено жодного доказу вини Казначейства як окремої юридичної особи, щодо спричинення шкоди Позивачеві, та покладення стягнення коштів в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу безпосередньо з Казначейства, є грубим порушенням чинного законодавства України. Тому просить у задоволенні позовних вимог в частині щодо стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання на користь Позивача суми у розмірі 4 000 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. До матеріалів відзиву додано диск з відео файлами.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши матеріали справи, фото та відео файли, встановлено наступне.

В постанові ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року вказано, що 09.11.2020 року о 10:35:06 год. у м. Харків, проспект Московський, 251, водій керуючи транспортним засобом в населеному пункті м. Харків рухався зі швидкістю 79 км/год. Перевищив встановлене обмеження швидкості на 29 км/год, швидкість вимірювалася приладом Trucam ТС0000464, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Факт адміністративного правопорушення зафіксовано на відео файлах _G7000_1109_103552, згідно з якими зафіксовано автомобіль позивача, який рухався зі швидкістю 79 км/год у населеному пункті.

Відповідно до п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Позивач зазначає, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», гідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Однак відповідач не мав права проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, скільки дорожній знак 5.70 ПДР відсутній на місці події.

Таке твердження позивача спростовується, з огляду на те, що інформація щодо місць проведення фіксації порушень ПДР оприлюднена у ЗМІ та розміщена на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції за посиланням http://patrol.police.gov.ua/2020/07/29/kilkist-dilyanok-na-yakyh-patrulni-vymiryuvatymut-shvydkist-za-dopomogoyu-pryladu-trucam-zbilshuyetsya/.

Позивач в змісті позовної заяви зазначає, що відеозапис з приладу ТгuСАМ не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України та не може бути достатнім для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, позивач посилається на ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» на ст. 99 КАС України щодо недопустимості відеозапису з приладу ТгuСАМ.

Так, перевищення швидкості Позивачем підтверджується даними з приладу ТruСАМ № ТС000464, так на відеозаписі з вказаного приладу чітко зафіксовано швидкість руху даного автомобіля, яка становила 79 км/год. Підтвердження тому, що позивач перевищив швидкість руху саме в межах населеного пункту є дані з приладу ТruСАМ.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/19783, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000464, засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Свідоцтво чинне до жовтня 2021 року.

Відповідно до експертного висновку, зареєстрованого в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 року № 04/02/03, за результатами експертизи встановлено, що TruCAM LTI 20/20 підтверджено реалізацію криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

У відповідності із ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Таким чином стверджувати, що відеозапис є електронним документом, до якого застосовуються положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - підстав не має.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відеозапис з приладу ТгuСАМ є належним та допустимим доказом скоєння правопорушення позивачем, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України.

Щодо не зазначення додатків, у п. 7 постанови серія ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року, то наведене, не суперечить вимогам до ст. 273 КУпАП.

У відповідності із ст. 273 КУпАП в тексті постанови серія ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року зазначено технічний засіб на який зафіксовано правопорушення.

Позивачем зазначено, що інспектором порушено порядок розгляду адміністративної справи, інспектором проігноровано клопотання про розгляд адміністративної справи за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, не надано право скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

В рішенні Конституційного суду України від 26 травня 2015 року, «словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Проте на теперішній час вказане рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 є неактуальним, так як дане рішення стосувалося діяльності Державтоінспекції та приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII). Рішення КСУ від 26.05.2015 по справі №5- рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII.

При розгляді адміністративної справи - Верховний суд у рішенні від 15.03.2018, справа №554/5558/16-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини що де» офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача».

З огляду на викладене, розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, при розгляді адміністративної справи, Вищий адміністративний суд України (справа К/800/36352/16 від 28 грудня 2016 року) в своїй ухвалі зробив наступний висновок, який полягає в тому, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, розгляд якого відповідно до статті 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то поліцейським правомірно на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права, надано час скористуватись правовою допомогою адвоката, правом на яку він не скористався. Отже, розгляд справи та винесення постанови було здійснено відповідно до ст. ст. 268, 276 - 279, 280, 283, 285 КУпАП, порушень чинного законодавства допущено не було, докази іншого в матеріалах справи відсутні. На місці події Позивачу було повідомлено порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, крім того вимоги ст. ст. 268, 289 КУпАП зазначені у самому бланку постанови, який Позивач засвідчив власним підписом та копію якого він отримав на руки.

Тому твердження позивача щодо порушення його прав та порушення порядку розгляду справи спростовуються наданим відеозаписом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).

Згідно з ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В аспекті оцінки аргументів сторін суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, так як постанова ЕАМ №3405584 від 09.11.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП була прийнята повноважною посадовою особою в порядку, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законами та Конституцією України, а належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами доведено вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 4 000 гривень в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Так, враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому у суду немає підстав для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись Законом України "Про дорожній рух", ст. ст. 7, 122, 139, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 283, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), Державної казначейської служби України (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.6) про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

-Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3;

-Державна казначейська служба України, , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд.6.

СуддяІ. Ю. Зуб