Справа № 640/23631/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Київ № 640/23631/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не виплати ОСОБА_1 призначеної з 22.09.2015 пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в AT КБ «Приват Банк»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 22.09.2015 з врахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в AT КБ «Приватбанк»;

- встановити контроль виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що протягом 2016-2017 років позивач неодноразово зверталася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про перерахування пенсійних виплат на пенсійний банківський рахунок відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк». Листами від 20.12.2016 №42543/09, від 19.07.2017 №40974/05, від 03.08.2017 №44028/05, від 04.10.2017 №56082/05 управління повідомило, що заява про поновлення виплати пенсії через відділення ПАТ КБ «Приват Банк» подається особисто за місцем проживання одержувача або від установи уповноваженого банку.

Вказано, що 21.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою повідомити підстави не виплати пенсії за віком, просила надіслати на адресу для листування довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком. Листом від 13.11.2019 №277403/02 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслало протокол про призначення пенсії ОСОБА_1 та довідку від 11.11.2019 №12072, з якої позивачу стало відомо, що пенсія їй останній раз нараховувалась 01.05.2017. Повідомлено, що виплата пенсії була призупинена в зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не виплати їй призначеної з 22.09.2015 пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в листопаді 2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 22.09.2015. В зв`язку з тим, що в матеріалах пенсійної справи були відсутні банківські реквізити для виплати призначеної пенсії, нараховані кошти за період з 22.09.2015 по 31.10.2016 в сумі 12 621,70 грн. включені на додаткову відомість листопада 2016 року, яка сформована для проведення виплати з безпосереднім отриманням в операційній касі відділення поштового зв`язку Київ-128.

Вказано, що за даними, наданими відділенням поштового зв`язку Київ-128, пенсія, яка нараховувалась протягом періоду листопад 2016 - травень 2017 року, позивачем не отримана. Відтак, виплата пенсії ОСОБА_1 з червня 2017 року призупинена. Згідно матеріалів пенсійної справи позивача, до Головного управління поштою надходили заяви на банківську установу від 05.12.2016 31979/04 та від 25.07.2017 33707/04.

Зазначено, що оскільки заяви ОСОБА_1 про переведення виплати пенсії на банківську установу надійшли поштою вони не можуть бути взяті до виконання. Крім того, в заявах зазначена банківська установа, яку за реквізитами, вказаними в заяві, визначити неможливо. Філія ПАТ КБ Приватбанку з реквізитами, які зазначені в заявах, в переліку банків, з якими Головне управління співпрацює, відсутня. Станом на день подання відзиву ОСОБА_1 за поновленням виплати пенсії не зверталась.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 у справі №761/35091/15-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі міста Києва (код за ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 22 вересня 2015 року.

За посиланням позивача, протягом 2016-2017 років позивач неодноразово зверталася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про перерахування пенсійних виплат на пенсійний банківський рахунок відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк».

Листом від 20.10.2016 №42543/09 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відповідь на заяву гр. ОСОБА_1 щодо переведення виплати пенсії на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» повідомило представнику Акерману Олегу Матвійовичу , що відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» заява про виплату пенсій та грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України чи органу соціального захисту населення за місцем проживання одержувача або приймається органом Пенсійного фонду України чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. З огляду на викладене заяву щодо переведення виплати пенсії на банківську установу залишено без розгляду.

Листом від 19.07.2017 №40974/05 Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві розглянуто заяву ОСОБА_1 в особі представника Акермана Олега Матвійовича щодо поновлення виплати пенсії гр. ОСОБА_1 та повідомлено наступне: «Згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2016 №761/35091/15-а, управління зобов`язано призначити та виплатити гр. ОСОБА_1 , пенсію за віком починаючи з 22 вересня 2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення». Відповідно до розпорядження управління від 07.11.2016 № 1111, зазначене рішення суду виконано в повному обсязі. Сума пенсії склала 949,00 грн., сума боргу по рішенню суду складає 13570,70 грн. При цьому, звертаємо вашу увагу, що відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Оскільки гр. ОСОБА_1 не отримувала призначену пенсію протягом 6 місяців підряд, виплата пенсії їй була призупинена до з`ясування. Виплата нарахованих коштів по рішенню суду відбудеться як тільки гр. ОСОБА_1 особисто надасть заяву на поновлення виплати пенсії, при цьому через банківську установу та реквізити банківського рахунку відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 , яким визначено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. А отже, наразі провести виплату пенсії гр. ОСОБА_1 , через банківську установу згідно надісланої поштою заяви з реквізитами банку, немає законних підстав, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства. Відповідно до статті 15 Закону України "Про звернення громадян" у випадку незгоди з наданою відповіддю, ви маєте право оскаржити її до органів Пенсійного фонду України вищого рівня чи в судовому порядку.»

Листом від 03.08.2017 №44028/09 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило представнику Акерману Олегу Матвійовичу , що відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» заява про виплату пенсій та грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України чи органу соціального захисту населення за місцем проживання одержувача або приймається органом Пенсійного фонду України чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. З огляду на викладене перевести виплату пенсії на банківську установу немає законних підстав. Рекомендовано гр. ОСОБА_1 особисто звернутися до управління для надання відповідної заяви.

Листом від 04.10.2017 №56082/09 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслало представнику Акерману Олегу Матвійовичу довідку про розмір нарахованої пенсії, копію розпорядження про призначення пенсії та періоди страхового стажу, які враховані для розрахунку пенсії гр. ОСОБА_1 . Додатково повідомлено, що гр. ОСОБА_1 виплата пенсії була призупинена до з`ясування згідно пункту 4 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 21.10.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надіслало довідку про розмір нарахованої пенсії, копію розпорядження про призначення пенсії та періоди страхового стажу, які враховані для розрахунку пенсії. Додатково повідомлено, що виплата пенсії була призупинена до з`ясування згідно пункту 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме неотриманням призначеної пенсії протягом шести місяців. Для поновлення виплати нарахованих коштів необхідно особисто подати заяву до районного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) за місцем перебування на обліку. У разі виявлення бажання кошти отримувати через банківську установу, необхідно особисто надати банківські реквізити відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 «Про за твердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках».

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо виплати призначеної з 22.09.2015 пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Пунктом 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Таким чином, вказані вище положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення №25-рп/2009.

Суд зазначає, що в рішенні №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року Конституційний Суд України наголошував на тому, що оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Наведене в сукупності свідчить, що з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.

Тобто, саме з цього часу територіальні управління Пенсійного Фонду України мають відновити виплату пенсій громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

При цьому суд зазначає, що поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких, у тому числі, подання заяви про наявність банківського рахунку для перерахування пенсійних виплат та його реквізити.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в межах розгляду даної адміністративної справи не оспорюється право позивача на призначення та виплату їй пенсії, навпаки, у своїх листах від 20.10.2016 №42543/09, від 19.07.2017 №40974/05, від 03.08.2017 №44028/09, від 04.10.2017 №56082/09 відповідач зазначає про призначення позивачу пенсії з 22.09.2015, а також вказує на необхідність надання банківських реквізитів для перерахування пенсійних виплат та на обов`язковість звернення з заявою, в якій вони зазначені особисто позивачем.

Також відповідачем зазначено, що в заявах позивача зазначена банківська установа, яку за реквізитами, вказаними в заяві, визначити неможливо. Філія ПАТ КБ Приватбанку з реквізитами, які зазначені в заявах, в переліку банків, з якими Головне управління співпрацює, відсутня.

Так, механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках визначений Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року №662) (далі по тексту - Порядок №1596).

У відповідності до пункту 4 Порядку №1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Пунктом 10 цього ж Порядку передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача на підтвердження звернення до пенсійного органу про призначення пенсії ОСОБА_1 надано заяву від 22.09.2015, проте, суд зазначає, що вказана заява подана за формою, затвердженою додатком №2 до Порядку №1596, яка не відповідає вимогам, визначеним Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596.

Так, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем заяви за формою, затвердженою додатком №1 до Порядку №1596, в якій зазначено про відкриття банківського рахунку в банківській установі України та його реквізити для здійснення перерахування пенсійних виплат

Наведене в сукупності свідчить, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що останньою особисто або через її представника дійсно було направлено на адресу відповідача заяву за формою, затвердженою додатком №1 до Порядку №1596, в якій зазначено про відкриття банківського рахунку в банківській установі України та його реквізити для здійснення перерахування пенсійних виплат.

Також суд вважає за необхідне зазначити й про те, що чинним законодавством визначено можливість подачі такої заяви особисто пенсіонером, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Враховуючи відсутність заборони звернення до відповідача шляхом направлення заяви разом з необхідним пакетом документів засобами поштового зв`язку, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача, викладені останнім у листах від 03.08.2017 №44028/09 та від 04.10.2017 №56082/09, щодо обов`язкового прибуття до органу Пенсійного фонду України для подання заяви за формою, встановленою додатком №1 до Порядку №1596, оскільки під визначенням «особисто» слід розуміти, що саме заява має бути подана (підписана) особисто пенсіонером, а не будь-якою іншою особою, але аж ніяк не встановлює обов`язку прибуття для її подачі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, оскільки, як вже було зазначено судом, матеріалами справи не підтверджується, а судом не встановлено, що позивачем виконано вимоги чинного законодавства щодо подання до органу Пенсійного фонду України заяви про виплату пенсії за формою, встановленою додатком №1 до Порядку №1596, що, в свою чергу, позбавляє відповідача можливості здійснити виплати призначеної пенсії, починаючи з 22.09.2015.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснювати виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 22.09.2015 з врахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в AT КБ «Приватбанк», суд вважає необгрунтованими в межах розгляду даної адміністративної справи, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено факту звернення до відповідача з заявою про виплату пенсії з зазначенням реквізитів банківського рахунку за формою, встановленою додатком №1 до Порядку №1569, що, в свою чергу, дозволяє дійти висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, позивачем не доведена обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

З урахуванням того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.