Справа № 160/16137/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Жукової Є.О.,
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.05.2020 р. вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".
ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії від 28.05.2020 р., надав наступні документи: паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 21.08.1997 р., довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 25.11.1997 р., трудову книжку НОМЕР_3 від 09.12.1998 р., диплом НОМЕР_4 від 30.06.1989 р., довідку ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.05.2020 р. № 12/246, довідку ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.03.2020 р. № 72, копії наказів про проведення атестації та інші.
Як зазначає позивач, враховуючи, що відповідачем в зазначеному листі допущено помилку в назві підприємства, яке видало довідку, крім того не зазначено про пільговий стаж, врахований за Списком 1, ОСОБА_1 30.06.2020 р. звернувся до відповідача за роз`ясненнями.
Позивач також зазначає, що на неодноразові звернення на гарячу лінію відповідача, позивачу не було надано інформацію щодо результатів проведення перевірки довідки від 13.03.2020 р. № 72 виданої арбітражним керуючим - ліквідатором ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» С.В. Персюк.
Отримавши в Архівному управлінні ДМР довідку про періоди роботи у ВАТ «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема та копії архівних документів позивач, повторно, 18.09.2020 р. звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення", що підтверджується розпискою-повідомлення про прийняття заяви про призначення пенсії від 18.09.2020 р. та документів.
Розглянувши заяву про призначення пенсії від 18.09.2020 р., відповідач, вдруге, відмовив позивачу у призначенні пенсії.
Проте, документи позивача, були повернуті без розгляду на Комісії з питань підтвердження пільгового стажу згідно із постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 р. № 18-1, оскільки ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» (00218911) не ліквідовано (перебуває в стані припинення), що підтверджується листом за № 1550/01-16 від 23.11.2020 р.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 04.01.2021 р., в якому останній проти позову заперечує та просить в позові відмовити з наступних підстав.
Відповідно до наданих пільгових довідок позивача до пільгового стажу по Списку № 1 неможливо зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, а саме: довідку від 07.05.2020 р. № 12/246 ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", який складає 9 років 26 днів; довідку від 13.03.2020 № 72 ПАТ Дніпроважпапіргірмаш" - довідка видана арбітражним керуючим - ліквідатором і підлягає перевірці.
Наразі періоди роботи з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р. неможливо зарахувати до пільгового стажу.
Якщо підприємство знаходиться у стадії ліквідації, довідки, необхідні для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, видає ліквідатор, який в період ліквідації виконує обов`язки керівника.
У такому випадку підтвердження стажу роботи, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 р. № 18-1, проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці.
Відповідно до п.6 даної Постанови основними завданнями Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.
Документи позивача було направлено на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 13.03.2020 р., для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав, оскільки ПАТ "Дніпроважпапіргірмаш" (00218911) не ліквідований (перебуває в стані припинення).
Страховий стаж позивача склав 24 роки 9 місяців 22 дні у тому числі по списку № 1 - 9 років 26 днів що є недостатнім у призначенні пенсії.
В призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено в зв`язку з відсутністю умов для такого призначення.
На підставі викладеного вище, та з урахуванням відповідних норм чинного пенсійного законодавства, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 04.02.2021 р. №22, складена начальником відділу управління персоналом А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна в період з, а саме: 21.12.2020 р. по 24.12.2020 р.: 28.12.2020 р. по 31.12.2020 р.; 04.01.2021 р. по 06.01.2021 р.; 11.01.2021 р. по 16.01.2021 р.; 18.01.2021 р. по 22.01.2021 р.; 25.01.2021 р. по 29.01.2021 р.; 01.02.2021 р. по 05.02.2021 р. перебувала у щорічній відпустці та відпустці за власний рахунок.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., зі змінами, якою визначено, що на усій території України з 12 березня по 28 лютого 2021 р. було встановлено карантин, та враховуючи п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення, приймається 12.02.2021 р.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач - ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи.
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , якою визначено трудовий шлях останнього.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 28.05.2020 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення".
До заяви про призначення пенсії від 28.05.2020 р., позивачем було надано наступні документи, а саме: паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 21.08.1997 р., довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 25.11.1997 р., трудову книжку НОМЕР_3 від 09.12.1998 р., диплом НОМЕР_4 від 30.06.1989 р., довідку ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.05.2020 р. № 12/246, довідку ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.03.2020 р. № 72, копії наказів про проведення атестації та інші.
Як зазначає позивач, враховуючи, що відповідачем в зазначеному листі допущено помилку в назві підприємства, яке видало довідку, крім того не зазначено про пільговий стаж врахований за Списком 1, ОСОБА_1 30.06.2020 р. звернувся до відповідача за роз`ясненнями.
18.09.2020 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення", що підтверджується розпискою-повідомлення про прийняття заяви про призначення пенсії від 18.09.2020 р. та документів.
Розглянувши заяву про призначення пенсії від 18.09.2020 р., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, вдруге, відмовлено у призначенні пенсії.
Документи позивача, були повернуті без розгляду на Комісії з питань підтвердження пільгового стажу згідно із постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 р. № 18-1, оскільки ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» (00218911) не ліквідовано (перебуває в стані припинення), що підтверджується листом за № 1550/01-16 від 23.11.2020 р.
В матеріалах справи містяться відомості, що стаж для розрахунку пенсії за віком складає 24 роки, 08 місяців, 17 днів, що підтверджується Формою РС-право, копія якої міститься в матеріалах справи.
При цьому, зазначеним вище витягом з форми РС-право, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не враховано до страхового стажу періоди навчання в Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з 01.09.1985 р. по 26.06.1989 р. та роботи в Республіці Казахстан з 02.05.2013 р. по 19.05.2014 р. на посаді заступника начальника дільниці в ТОО «Проммашкомплект».
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що період навчання ОСОБА_1 в Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з 01.09.1985 р. по 26.06.1989 р. підтверджується дипломом НОМЕР_4 від 30.06.1989 р.
Диплом містить відповідні записи про навчання позивача з 01.09.1985 р. по 26.06.1989 р.
Стосовно періоду роботи в Республіці Казахстан з 02.05.2013 р. по 19.05.2014 р. на посаді заступника начальника дільниці в «Товарищество с ограниченной ответственностью «Проммашкомплект», судом встановлено наступне.
Зазначений період підтверджується записами № № 25-26 трудової книжки НОМЕР_5 , дата заповнення 09.12.1988р., а саме: запис 25 - 02.05.2013р., у відповідності до трудового договору прийнятий в якості заступника начальника дільниці в «ТОО «Проммашкомплект» на дільницю по переробці металевих відходів (наказ № 345л/с від 02.05.2013), запис 26 - 19.05.2014 р., трудовий договір розірваний відповідно до п.п.4 ст.51 Трудового кодексу Республіки Казахстан (за бажанням робітника) (наказ № 390 л/с від 19.05.2014р.).
Стосовно періоду роботи ОСОБА_1 з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р. у ВАТ «Дніпроважиапірмаш» ім. Артема на посаді плавильника металу і сплавів, який не враховано відповідачем на підставі довідки ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.03.2020 р. № 72, судом встановлено наступне.
Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_5 , записи №№ 8-14, вбачається, що позивач працював у ВАТ «Дніпротяжпапірмаш» імені Артема, а саме: запис №8 - 07.04.1994 р., прийнятий в чавуно-ливарний цех № 1 заводу «Дніпротяжпапірмаш» ім. Артема учеником плавильника металу і сплавів (наказ № 138/к від 07.04.94); запис №9 - 21.10.1994 р., присвоєно 3-й розряд плавильника металу і сплавів (наказ №479/к від 21.10.1994); запис № 10 -01.08.1994 р., про перетворення заводу у ВАТ «Дніпротяжпапірмаш» імені Артема (наказ № 152/1 від 26.07.1994р.); запис №11 - 01.08.1995 р., у зв`язку із введенням нової структури управління переведений у філію «Литбум» (ливарний цех № 1) плавильником металу і сплавів третього розряду (наказ № 708/к від 18.05.1995р.); запис 12 - 01.03.1996 р., присвоєна друга професія формовщик машиної формовки третього розряду ( наказ № 117/к від 13.02,1996р.); запис № 13 - 24.03.1999 р. присвоєна друга професія вибивальник відливків другого розряду ( наказ № 284/к від 25.03.1999р.); запис № 14 - 29.02.2000 р., звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ № 169/к від 28.02.2000 р.).
Підстава: особиста картка ф. Т-2, особові рахунки про заробітну плату, книга наказів.
В зв`язку з введенням нової структури управління ВАТ «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема чавуноливарний цех № 1 перетворено в філіал «Літбум» (наказ № 126/1 від 03.07.1995 р.). Умови праці робітників чавуноливарного цеху не змінювались. Робочі місця атестовано по філіалу «Літбум».
Відповідно до довідки від 13.03.2020 р. № 72 пільговий стаж позивача за Списком № 1, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р., складає 05 років, 03 місяці 9 днів.
Факт атестації робочого місця ОСОБА_1 підтверджується наказом голови правління акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема від 18.03.1997 р. № 30/1 «Про результати проведеної у 1996 р. атестації робочих місць за умовами праці, для визначення права робітників на пільгове забезпечення», яким затверджений Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та №2.
З тексту копії зазначеного Переліку судом встановлено, що по філіалу «Літбум», по Списку №1 атестовано професію - Плавильники металу і сплавів.
Судом також встановлено, що атестація робочих місць затверджена наказом від 18.03.1997 р. № 30/1 «Про результати проведеної у 1996 р. атестації робочих місць за умовами праці, для визначення права робітників на пільгове забезпечення» проведена в строки передбачені пунктом 4.3. Порядку № 383, а отже зараховується весь період роботи позивача з 21.10.1994 р. на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації.
28.05.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-ІV, до якої позивачем, зокрема, була додана довідка ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» від 13.03.2020 р. № 72, згідно якої позивач працював у чавуноливарному цеху відкритого акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема, в період з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р., на посаді плавильник металу і сплавів 3 розряду, яка атестована згідно наказу «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема від 18.03.1997 р. № 30/1 «Про результати проведеної у 1996 році атестації робочих місць за умовами праці, для визначення права робітників на пільгове забезпечення».
Однак, період роботи з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р. не враховано відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1, з огляду на те, що зазначена довідка видана арбітражним керуючим.
До заяви від 18.09.2020 р. ОСОБА_1 було надано архівну довідку видану Архівним управлінням від 10.09.2020 р. № 8/1-931 про періоди роботи з 07.04.1994 р. по 29.02.2000 р., копію довідки про перейменування підприємства, копії наказів з особового складу, на підставі яких були вчинені записи у трудовій книжці позивача та копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 30 від 18.03.1997 р.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: основи соціального захисту.
Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
У відповідності до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Враховуючи загальні принципи міжнародного права, викладені у наведених вище рішеннях Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач не може бути позбавленим права на отримання пенсії у зв`язку з отриманням певної інформації від відповідних органів влади.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.
Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинні на період роботи особи.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.
Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.92, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з п. 4 Порядку №442 та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та ч. 1ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.
Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про професійно-технічну освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Випускникам закладів професійної (професійно-технічної) освіти денної форми навчання, які навчалися 10 і більше місяців, надається оплачувана відпустка підприємством, установою, організацією протягом перших трьох місяців роботи в ньому. Тривалість щорічної основної відпустки випускників віком до 18 років становить тридцять один календарний день, випускників віком понад 18 років - відповідно до встановленої на підприємстві для робітників відповідної професії, спеціальності, посади.
Випускникам, які навчалися за денною формою навчання менш ніж 10 місяців, час навчання зараховується до трудового стажу, що дає право на щорічну основну відпустку.
Випускникам закладу професійної (професійно-технічної) освіти, які навчались за державним та/або регіональним замовленням, держава гарантує надання першого робочого місця відповідно до одержаної професії згідно з законодавством.
Інші питання соціального захисту здобувача освіти закладу професійної (професійно-технічної) освіти регулюються законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13 березня 1992 року, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Ч. 2 ст. 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Стаття 6 Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення, визначає, що призначення пенсії проводиться за поданням потрібних документів, які підтверджують право на неї згідно з законодавством держави проживання. Документи, видані у встановленому порядку на території держав-учасниць цієї Угоди, приймаються без легалізації.
Відповідно до ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача чітко зазначено, що він у спірні періоди дійсно працював на посаді заступника начальника дільниці в «Товариществе с ограниченной ответственностью «Проммашкомплект» з 02.05.2013 р. по 19.05.2014 р.; на посаді плавильник металу і сплавів в ВАТ «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р.
Щодо врахування до страхового стажу періоду навчання ОСОБА_1 в Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з 01.09.1985 р. по 26.06.1989 р. суд зазначає, що період навчання в Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з 01.09.1985 р. по 26.06.1989 р. також підтверджується дипломом НОМЕР_4 від 30.06.1989 р., копія якого міститься в матеріалах справи, та відповідно до ст.38 ЗУ «Про професійно-технічну освіту», якою передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців враховується до страхового стажу.
Матеріалами справи встановлено, що наведені записи в трудовій книжці про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.
Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року, встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров`я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.
Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.92, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з ч.6 ст.114 Закону №1058-IV та ч.5 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Пунктом 4.3 Порядку №383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Згідно з п.5 Порядку №383 у разі підтвердження за результатами атестації та висновку Державної експертизи умов праці права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списками №1 чи №2 працівникам окремих видів виробництв, робіт, професій чи посад, які мають виражену специфіку, до пільгового стажу зараховується період їх роботи на даному підприємстві, за який умови праці на відповідних робочих місцях не змінювалися і який визначений наказом по підприємству чи організації про затвердження результатів проведення цієї атестації.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.
Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться докази як щодо умов праці, так і щодо атестації робочих місць підприємства, а саме: копія наказу «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема від 18.03.1997 р .№30/1 «Про результати проведеної у 1996 р. атестації робочих місць за умовами праці , для визначення права робітників на пільгове забезпечення».
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу пільгового стажу пенсії не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Суд зазначає, що, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Таким чином, в порушення вищенаведених норм відповідачем було неправомірно не зараховано як до страхового стажу: період навчання в Дніпропетровському технікумі зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона з 01.09.1985 р. по 26.06.1989 р. та період роботи на посаді заступника начальника дільниці в «Товариществе с ограниченной ответственностью «Проммашкомплект» з 02.05.2013 р. по 19.05.2014 р.; так і до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, період роботи на посаді плавильник металу і сплавів в ВАТ «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема з 21.10.1994 р. по 29.02.2000 р.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова