Справа № 580/3778/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3778/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі - позивач) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" про стягнення заборгованості у розмірі 38614,40 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що господарським судом відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Дашуківські бентоніти". На думку апелянта спір за позовом ГУПФУ до ПАТ "Дашуківські бентоніти" є майновим, а тому має вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України господарським судом Черкаської області та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ "Дашуківські бентоніти" має заборгованість по виплаті та доставки пільгових пенсій його колишнім працівникам, призначених згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б-з" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.01.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), за списком №2, у розмірі 38614,40 грн.

Сума заборгованості в добровільному порядку відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач просить стягнути зазначену заборгованість у судому порядку.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами даного Закону у разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до вимог статті 27 та з урахуванням вимог статті 28 Закону №1058-IV.

Закон №1058-ІV набрав чинності з 01.01.2004 року. До цього, діяв порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, передбачений нормами Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №400/97-ВР (надалі - Закон №400/97-ВР).

Пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пункту "6" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII за списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Зазначений висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25.09.2012 у справі №21-251а12 та правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.02.2019 у справі №809/602/17, від 28.02.2019 у справі №808/329/17, від 12.03.2019 у справі №809/602/17.

Відповідно до статті 1 Закону №400/97-ВР, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, а відповідно до статті 2 об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з абзацами 1-2 підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (надалі - Інструкція), платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктом 6.1 Інструкції (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.5 Інструкції визначено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За змістом пункту 6.7 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З наведеного можна зробити висновок, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на орган Пенсійного фонду України, підприємства зобов`язані здійснювати відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених органом Пенсійного фонду України, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надсилаються страхувальнику.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог Інструкції №21-1 повідомлення-розрахунки щодо пільгових пенсійних виплат за березень 2019 року - серпень 2020 року на суму витрат 38614,40 грн. направлені позивачем відповідачу за його адресою та вручені, що підтверджується доданими у справу копіями рекомендованих повідомлень від відділень поштового зв`язку.

Доказів оскарження цих розрахунків, як і оплати відповідних коштів щодо здійснених позивачем витрат суду не надано.

У апеляційній скарзі відповідач також не заперечує наявність у нього заборгованості по виплаті та доставки пільгових пенсій його колишнім працівникам.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази протиправності розрахунків позивача, докази сплати відповідачем заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав ля задоволення останніх.

Доводи апелянта про те, що господарським судом відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Дашуківські бентоніти", а тому даний спір як майновий повинен вирішуватися за правилами Господарського процесуального кодексу України господарським судом Черкаської області та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Апелянтом до апеляційної скарги долучено ухвалу Господарського Суду Черкаської області від 14.08.2020 у справі № 925/235/20, якою було відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Дашуківські бентоніти"; визначено наступний розмір вимог ініціюючого кредитора: 21 020,00 грн. - судові витрати, які підлягають погашенню у першу чергу; 42 507,00 грн. - авансована грошова винагорода арбітражному керуючому, яка підлягає погашенню у першу чергу; 5 360 219,22 грн. - не забезпечених заставою, які підлягають погашенню в четверту чергу; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Клименка Михайла Анатолійовича та вирішено інші процедурні питання.

Також апелянтом долучено ухвалу Господарського Суду Черкаської області від 21.09.2020 у справі № 925/235/20, якою було вирішено відкласти питання про прийнятті заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14.09.2020 №2300-0802-8/45705, в якій останній просив визнати його кредитором боржника на суму 38614,40 грн., до повернення матеріалів справи із суду вищої інстанції.

У постанові від 23.09.2020 року у справі № 826/16976/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що законодавець розрізняє такі види вимог кредиторів, як конкурсні, поточні та забезпечені. При цьому, конкурсні вимоги вимоги до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника, а поточні вимоги до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стягнення конкурсних вимог з боржника на користь стягувача підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів враховує наведені висновки Великої Палати Верховного Суду проте зазначає, що станом на час розгляду справи в апеляційному суді ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 у справі № 925/235/20 було скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.08.2020 у справі №925/235/20, якою відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "Дашуківські бентоніти". Також прийнято нове рішення, яким відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" ().

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для розгляду вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" коштів в порядку господарського судочинства, а також відсутність підстав для закриття провадження у даній справі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували зазначені висновки суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти"- залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких