Справа № 140/16348/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/16348/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 30 жовтня 2020 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП21446 (2 роки 8 місяців 12 днів) запис трудової книжки НОМЕР_1 №5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року ВАТ «Ковель-льон» (9 місяців 19 днів) запис трудової книжки №12-14.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2020 року звернулась до територіального відділку Пенсійного фонду Укра їни за місцем проживання з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, досягнувши необхідного пенсійного віку та надавши пакет документів для призна чення пенсії.

Однак, отримала відмову у призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (лист ПФУ від 16 листопада 2020 року). До страхового ста жу відповідачем не враховано період роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП 21446 (2 роки 8 місяців 12 днів) запис трудової книжки НОМЕР_1 № 5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003року ВАТ «Ковель - льон» (9 місяців 19 днів) запис трудової книжки № НОМЕР_2 , в зв`язку з наявними розбіжностя ми в даті народження зазначеними на титульній сторінці трудової книжки та пас портними даними, зокрема 28 листопада 1960 року народження, а не ІНФОРМАЦІЯ_1 наро дження.

Зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки повинно ма ти негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої такі порушення було вчинено.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обстави ни, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не мо жуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на на лежне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

З такими діями відповідача не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують конституційне право позивача на соціальний захист.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що позивач подала заяву про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими до неї документами. На момент розгляду звернення позивач досягла 60 років 2 дні.

Наявність необхідного страхового стажу визначається на дату досягнення відповідного віку.

Згідно наданих позивачем документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж становить 23 роки 05 місяців 29 днів.

Відповідача вказує, що до страхового стажу не враховані періоди роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року за даними трудової книжки, у зв`язку з наявними розбіжностями в даті народження з паспортними даними.

В архівній довідці, виданій Центральним архівом Міністерства Оборони Російської Федерації, дата народження не відповідає паспортним даним.

Відповідно до пункту 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Оскільки, у трудовій книжці позивача наявне виправлення дати народження, яке не завірено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, Головним управління вона не бралась до уваги при визначенні страхового стажу.

Вказав, що для розгляду Головним управлінням, при призначенні пенсії за віком, трудової книжки № НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_2 необхідно встановити факт приналежності її Позивачу, у порядку визначеному статтями 314-315 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того страховий стаж позивача з 13 березня 2003 року по 19 лютого 2004 року у ВАТ «Ковель-льон» у зв`язку з наявними розбіжностями в даті народження з паспортними даними, не взято до уваги.

Також слід зазначити, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.

Згідно довідки Форми ОК-5, з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 є з 2005 року по 2010 рік.

Таким чином відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи Позивача з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року у ВАТ «Ковель-льон» за записами трудової книжки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до територіального відділу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком та надала пакет документів.

05 листопада 2020 року пенсійним органом прийнято рішення №52 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом від 16 листопада 2020 року №0300-1602-8/38530, у якому зазначив, що до страхового стажу не враховані періоди роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року за даними трудової книжки, у зв`язку з наявними розбіжностями в даті народження з паспортними даними. В архівній довідці № 5/104892 від 12 лютого, виданій Центральним архівом Міністерства Оборони Російської Федерації, дата народження не відповідає паспортним даним (а. с. 9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж особи є трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи позивача з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП21446 (2 роки 8 місяців 12 днів) запис трудової книжки БТ-1№4249337 №5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року ВАТ «Ковель-льон» (9 місяців 19 днів) до загального страхового стажу у зв`язку з наявними розбіжностями в даті народження з паспортними даними.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, обов`язок належного оформлення трудових книжок покладається не на працівника, а на роботодавця, відтак працівник не може нести відповідальність за правильність внесенні записів до неї, тим більше, бути позбавлений права на зарахування періоду роботи до його страхового стажу.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17, від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17.

Страховий стаж за період з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 №5-6, з яких вбачається, що позивач прийнята поваром 4 розряду у військову частину пп НОМЕР_4 та звільнена у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а. с. 11 зворот).

При цьому, ОСОБА_1 , з метою підтвердження свого трудового стажу у військовій частині пп НОМЕР_4 , до заяви про призначення пенсії долучила копію архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 12 лютого 2020 року №5/104892 (а. с. 13), з якої слідує, що ОСОБА_2 працювала у військовій частині пп 21446 з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року.

Однак у вказаній архівній довідці зазначено дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в той час як дата її народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На думку суду, архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 12 лютого 2020 року №5/104892, хоч і містять невірне зазначення її дати народження, однак з врахуванням інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, підтверджують, що саме ОСОБА_1 працювала у військовій частині пп НОМЕР_4 .

Страховий стаж за період з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року у ВАТ «Ковель-льон» також підтверджується записами № 12-14 у трудовій книжці (а. с. 12).

Таким чином, суд вважає, що записами у трудовій книжці позивача підтверджено стаж роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП21446 запис трудової книжки НОМЕР_1 №5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року ВАТ «Ковель-льон», отже вказані періоди роботи протиправно не враховані відповідачем при розгляді його заяви про призначення пенсії.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Волинській області таким правом не скористалося.

Відтак з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач досягла 60 років, має страховий стаж роботи не менше 27 років та право на призначення пенсії тому пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2019 року в справі №638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року, в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ГУ ПфУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу періоду роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП21446 запис трудової книжки НОМЕР_1 №5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року ВАТ «Ковель-льон» запис трудової книжки №12-14 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що з врахуванням вимог статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 30 жовтня 2020 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП21446 запис трудової книжки НОМЕР_1 №5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року ВАТ «Ковель-льон» запис трудової книжки №12-14.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений згідно з квитанцією від 23 листопада №0.0..1 (а. с. 6).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 30 жовтня 2020 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 16 лютого 1983 року по 27 жовтня 1985 року у військовій частині ПП21446 запис трудової книжки НОМЕР_1 №5-6 та з 13 березня 2003 року по 31 грудня 2003 року ВАТ «Ковель-льон» запис трудової книжки №12-14.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840, 80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер