Справа № 761/34573/18
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Київ № 761/34573/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі cудді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доЦентрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (надалі - відповідач) з позовною заявою з урахуванням змін та доповнень від 01.03.2019 р. позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у неприйнятті заяви та необхідних документів позивача для обміну посвідки на тимчасове перебування на території України;

- зобов`язати відповідача прийняти для розгляду заяву та необхідні документи позивача про обмін посвідки на тимчасове проживання з підстав продовження навчання без врахування порушеного позивачем встановленого строку перебування на території України на час подачі заяви для обміну посвідки на тимчасове проживання;

- зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу посвідку на тимчасове проживання на території України без врахування порушеного позивачем встановленого строку перебування на території України на час оформлення та видачі посвідки на тимчасове проживання на території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є громадянином Сирійської Арабської Республіки, з 2017 року на законних підставах проживає на території України. Відповідно до Наказу №330-СП від 31.10.2017 р. позивача було зараховано до Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І.К.Карпенко-Карого за контрактом. Термін навчання з 01.11.2017 р. по 30.06.2021 р.

Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області 12 грудня 2017 року позивачу видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , дія якої закінчується 08 серпня 2018 року.

Як зазначив позивач, 19 липня 2018 року останній звернувся до уповноважених осіб Управління Державної міграційної служби України в Київській області для обміну посвідки на тимчасове проживання на території України у зв`язку з навчанням та у зв`язку з закінченням строку дії посвідки, відповідно до ст. 5-3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" не пізніше десяти днів до закінчення дії посвідки.

Проте, працівниками управління позивачу було відмовлено у прийнятті документів з посиланням на пропуск 15 денного строку до закінчення строку дії посвідки, в порядку статей 4 - 5-5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» у зв`язку з введенням в дію з 01 червня 2018 року Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25 квітня 2018 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що пунктом 19 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 встановлено, що у разі закінчення строку дії посвідки, документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії.

Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, у тому числі, посвідки на тимчасове проживання врегульвані Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI, тому для обміну посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням терміну дії не можуть бути застосовані строки подання документів для продовження посвідки на тимчасове проживання, встановлені частиною другою статті 5-3 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За твердженнями відповідача, позивач звернувся до відповідача з порушенням зазначеного строку для обміну посвідки на тимчасове проживання, а отже дії відповідача є правомірними та не порушують прав, свобод та інтересів позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача у відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Васильченко І.П.) від 08.01.2019 року (суддя Васильченко І.П. ) адміністративну справу №761/34573/18 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.02.2019 (суддя Васильченко І.П.) по справі №761/34573/18 призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2019 (суддя Васильченко І.П.) здійснено заміну відповідача Державну міграційну службу України на Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області.

Так, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, справу в порядку пп.2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду передано на повторний автомазитований розподіл справ між суддями.

Відповідно до частини дев`ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року №274 адміністративна справа №761/34573/18 передано на повторний автоматичний розподіл між суддями у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи №761/34573/18 від 15 вересня 2020 року визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Іщука І.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі розгляд справи було ухвалено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження.

В тексті відзиву на позовну заяву від 18.03.2019 відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за участю уповноваженого представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області.

З приводу вказаного клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд наділений правом на власний розсуд визначати вид позовного провадження, за яким буде розглядатися справа з урахуванням вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Складність та суспільний інтерес, як зазначає заявник, жодним чином в клопотанні не обгрунтовано.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, що дана справа не підпадає під обмеження, встановлені чинним КАС України, а також незначну складність справи, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а бажання сторони у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, які висловлені нею або можуть бути висловлені у відзиві на позовну заяву (в матеріалах справи міститься відзив від відповідача на позовну заяву), не зумовлює необхідність призначення до розгляду справи у судовому засіданні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до копії паспорту номер 011149284 від 09 серпня 2016 року Латакія, Сирія орган видачі: НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Сирійської Арабської Республіки.

З наданих відповідачем матеріалів особової справи громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 вбачається, що останній 12 грудня 2017 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні, серії НОМЕР_1 строком до 08 серпня 2018 року.

19 липня 2018 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного управління Державної міграційної служби України в Київській області з заявою встановленого зразка для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні з підстав продовження навчання та у зв`язку з закінченням строку дії посвідки серії НОМЕР_1 на тимчасове проживання в Україні.

Листом від 31 липня 2018 року за вих. №3201.4-4024/3201.4-18 Управління Державної міграційної служби України в Київській області повідомило про відмову в прийнятті (розгляді) документів позивача для оформлення посвідки на тимчасове (постійне проживання) у зв`язку з порушенням строку подачі заяви для оформлення посвідки на постійне проживання (п. 17 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25 квітня 2018 року).

15 травня 2018 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного управління Державної міграційної служби України в Київській області з встановленим чинним законодавством пакетом документів необхідних для отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Супровідним листом від 27 липня 2018 року №3201.4-3976/3201.4-18 Управління Державної міграційної служби України в Київській області позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну від 25 липня 2018 року №69. Для оформлення посвідки на постійне проживання необхідно звернутись до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 2 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Пунктом 18 частини першої статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон № 3773-VI) визначено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

За приписами частини третьої статті 5 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 5 цього ж Закону технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок їх оформлення, виготовлення та видачі встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено частиною першою статті 5-4 Закону № 3773-VI, адміністративний збір за оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання стягується в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами частин першої, другої статті 5-3 Закону № 3773-VI посвідка на тимчасове проживання видається у десятиденний строк з дня отримання заяви про її оформлення або продовження строку дії посвідки. Іноземець або особа без громадянства подає документи для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання не пізніш як за 10 календарних днів до закінчення строку її дії.

Згідно із частиною третьою статті 5-1 Закону № 3773-VI строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом.

Згідно із частинами першою - п`ятою статті 32 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка на тимчасове проживання оформляється іноземцям та особам без громадянства (незалежно від віку), визначеним статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Посвідка на тимчасове проживання є власністю України. До посвідки на тимчасове проживання вноситься така інформація: 1) ім`я особи; 2) стать; 3) громадянство; 4) дата народження; 5) унікальний номер запису в Реєстрі; 6) номер документа; 7) дата видачі документа; 8) дата закінчення строку дії документа; 9) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 10) відцифрований підпис особи; 11) підстава для отримання посвідки на тимчасове проживання (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи. Посвідка на тимчасове проживання видається строком на один рік, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до частин першої - третьої статті 5-5 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства подає заяву про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та відповідні документи, визначені цим Законом та Кабінетом Міністрів України, особисто або через свого представника на підставі довіреності до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, зобов`язаний надати іноземцю або особі без громадянства чи його представнику опис прийнятих документів з підписом уповноваженої особи, яка їх прийняла, із зазначенням її посади, прізвища та імені і дати прийняття документів. Іноземець або особа без громадянства отримує посвідку на тимчасове проживання особисто.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (далі Порядок №321) затверджено: зразок та технічний опис бланка посвідки на тимчасове проживання з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, що додається. При цьому, пунктами 2, 3 цієї Постанови Кабінету Міністрів України запроваджено з 1 червня 2018 р. із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру оформлення і видачу посвідки на тимчасове проживання, зразок бланка якої затверджено цією постановою, іноземцям та особам без громадянства відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого цією постановою. Установлено, що: до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних органів і територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі посвідки на тимчасове проживання, зразок бланка якої затверджено цією постановою, посвідка на тимчасове проживання може оформлятися з використанням бланка посвідки на тимчасове проживання у формі книжечки; посвідка на тимчасове проживання, що не містить безконтактного електронного носія, оформлена та видана на підставі документів, поданих до 1 червня 2018 р., є чинною протягом строку, на який її було видано.

Як передбачено пунктами 1, 2 Порядку № 322, посвідка на тимчасове проживання (посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 322 посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.

Згідно із підпунктом 3 пункту 7 Порядку № 322 обмін посвідки здійснюється у разі: закінчення строку дії посвідки.

За приписами пункту 19 Порядку № 322 у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Разом з тим, як передбачено пунктом 39 Порядку № 322, для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3 і 4 пункту 7 цього Порядку); 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником); 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати. Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 6 цього пункту. До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати. Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Пунктом 21 Порядку № 322 передбачено, що працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі. Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

За приписами пункту 41 Порядку № 322 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.

Згідно із підпунктом 6 пункту 61 Порядку № 322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Законом № 3773-VI передбачено право іноземця подати документи для продовження строку дії посвідки. В той же час, у зв`язку із набранням чинності Порядком № 322, закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання є підставою для її обміну. При цьому, частиною другою статті 53 Закону № 3773-VI встановлено строк подачі документів для продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, який становить не пізніш як за 10 календарних днів до закінчення строку її дії, тоді як пунктом 19 Порядку № 322 встановлено строк подачі документів для обміну посвідки у разі закінчення строку її дії - не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії.

Суд звертає увагу на те, що Порядок № 322 окремо не регулює відносини щодо обміну бланка посвідки на тимчасове проживання у формі книжечки на посвідку у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Пункт 19 Порядку № 322 щодо строку подачі документів для обміну посвідки у разі закінчення строку її дії (не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії) має застосовуватися у випадку обміну посвідки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, на посвідку такої ж форми.

Оскільки у позивача посвідка на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 видана у формі книжечки, тому документи для продовження строку її дії (фактично - для обміну на посвідку у формі картки, що містить безконтактний електронний носій) подаються у строк, передбачений частиною другою статті 53 Закону № 3773-VI. Відтак, оскільки строк дії посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 закінчувався 08 серпня 2018, а позивач звернувся до відповідача 20 липня 2018, тому й не пропустив строк звернення у 10 календарних днів до закінчення строку дії посвідки, що передбачений частиною другою статті 5-3 Закону № 3773-VI.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у прийнятті від позивача документів на продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, оскільки позивач дотримався строку подання документів, передбаченого частиною другою статті 5-3 Закону № 3773-VI, а у відповідача відсутні правові підстави для відмови у прийнятті документів у зв`язку із недотриманням строків звернення для обміну.

Також судом встановлено, що позивачу Управлінням Державної міграційної служби України в Київській області було надано дозвіл на імміграцію в Україну від 25 липня 2018 року №69, тобто посадовими особами Державної міграційної служби України в Київській області підтверджено, що позивач на законних підставах перебуває в Україні (супровідний лист №3201.4-3976/3201.4-18 від 27 липня 2018 року Управління Державної міграційної служби України в Київській області та дозвіл наявні у справі).

Згідно з абзацом 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірною відмову відповідача у прийнятті документів позивача на продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання, отже в даному випадку повноваження відповідача не є дискреційними, а є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - прийняття документів позивача для видачі нової посвідки на проживання в Україні у зв`язку з закінченням строку посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 .

Враховуючи, те що позивачем не було пропущено строк подачі документів для оформлення і видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку з закінченням строку посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 , отже позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти для розгляду заяву та необхідні документи позивача про обмін посвідки на тимчасове проживання з підстав продовження навчання без врахування порушеного позивачем встановленого строку перебування на території України на час подачі заяви для обміну посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, позовні вимоги в частині зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу посвідку на тимчасове проживання на території України, є такими, що не підлягають до задоволення, оскільки є дискреційними повноваженнями відповідача.

Однак, відповідач розглядаючи документи позивача за результатами даного судового рішення, має врахувати, що строк для звернення із документами для обміну посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_3 , а також порушення позивачем встановленого строку перебування на території України в період часу оформлення та видачі посвідки на тимчасове проживання на території України відбулося внаслідок неправомірних дій/бездіяльності Управління Державної міграційної служби України в Київській області, що полягали у відмові прийняти та розглянути документи позивача (повідомлення про відмову від 31.07.2018 р. №3201.4-4024/3201.4-18 у справі).

Згідно зі ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, яка полягає у неприйнятті заяви та документів ОСОБА_1 для обміну посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_1 , повідомлення про відмову від 31.07.2018 р. №3201.4-4024/3201.4-18.

3. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийняти для розгляду заяву та необхідні документи ОСОБА_1 про обмін посвідки на тимчасове проживання з підстав продовження навчання без врахування порушеного ОСОБА_1 встановленого строку перебування на території України на час подачі заяви для обміну посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_1 .

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.