Справа № 280/4853/20
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/4853/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року (суддя Сіпака А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року, з урахуванням ухвали від 18 листопада 2020 року про виправлення описки, позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 10 червня 2020 року по 30 червня 2020 року із застосуванням обмеження нарахування 10-ма розмірами мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року, що становить 47320,00 грн.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на користь судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 нараховану, але не доплачену суддівську винагороду за період з 10.06.2020 року по 30.06.2020 року з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 призначений на посаду судді Михайлівського районного суду Запорізької області відповідно до Указу Президента України «Про призначення суддів» №352/2013 від 27.06.2013.

Відповідно до Наказу голови Михайлівського районного суду Запорізької області № 36 від 09.07.2013 позивача було зараховано до штату Михайлівського районного суду Запорізької області з 09.07.2013.

Наказом в.о. голови Михайлівського районного суду Запорізької області № 78 від 17.12.2018 «Про встановлення доплати за вислугу років судді ОСОБА_1 » встановлено з 04.12.2018 щомісячну доплату за вислугу років судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 у розмірі 20 % посадового окладу, як такому, що має стаж роботи станом на 04.12.2018 більше 5 років (08 р. 04 м. 26д.).

За період з 10 червня по 30 червня 2020 року позивачу нараховано та виплачено суддівську винагороду в обмеженому розмірі згідно зі ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року.

Позивач звернувся з зазначеним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, нараховуючи та виплачуючи позивачу суддівську винагороду із застосуванням ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» відповідач діяв з порушенням вимог ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що призвело до порушення прав позивача та гарантій незалежності судді.

За висновками суду першої інстанції, належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на користь судді Михайлівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 нараховану, але не доплачену суддівську винагороду за період з 10.06.2020 по 30.06.2020 з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій та не може змінюватися іншими законами.

Висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають положенням ст.130 Конституції України.

Проте, предметом спору у цій справі є правомірність дій відповідача під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, у період дії ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Заявлені позивачем вимоги провести нарахування та виплату суддівської винагороди у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є похідними від вимог щодо правомірності дій відповідача у спірних відносинах.

Визначальним у цій справі є встановлення того, чи відповідали дії відповідача встановленому порядку нарахування та виплати винагороди судді у спірному періоді.

18 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-IX, яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» доповнено статтею 29, відповідно до якої встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).

Отже, вказаним Законом було визначено розмір заробітної плати (суддівської винагороди) на період дії карантину і вказаний Закон був чинним у спірному періоді нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди.

Відповідач, реалізовуючи функції розпорядника грошових коштів, передбачених Законом про бюджет на фінансування судів, не є судом, який, вирішуючи спірні відносини, наділений процесуальними повноваженнями не застосовувати закон, який суперечить Конституції України.

Територіальне управління ДСА України позбавлене можливості надавати оцінку будь-якому закону на предмет його конституційності, а отже позбавлене і можливості на свій розсуд обирати для застосування той чи інший закон, яким визначається розмір суддівської винагороди, яка, у свою чергу, фінансується за рахунок державного бюджету.

Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що у спірному періоді нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди були чинними положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку про неправомірність дій відповідача у спірних відносинах.

Той факт, що в подальшому рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», не може вплинути на визначення правомірності дій відповідача у спірних відносинах, оскільки рішення Конституційного Суду України не мають ретроспективної дії.

Таким чином, відповідач правомірно керувався положеннями ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» до 28 серпня 2020 року (день ухвалення рішення Конституційним Судом України), у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині заявлених вимог щодо визнання дій відповідача під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, у період дії ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» і, як наслідок, відсутні підстави для стягнення з відповідача відповідних сум за період з 10.06.2020 по 30.06.2020.

Судом першої інстанції вказаного враховано не було, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняття нової постанови про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 10 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш