Справа № 280/8520/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 лютого 2021 року (10 год. 34 хв.)Справа № 280/8520/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Туяк О.К.,

представників сторін:

позивача Загорський Д.Д.,

відповідача Лисенко С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БЕРТІ» (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, вул. Франка Новоросійська, буд. 2/40, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БЕРТІ» (далі позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), відповідно до якого позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА110230/2020/00559, винесену Дніпровською митницею Держмитслужби.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у порушення зазначених норм законодавства та статті 8 ГАТТ, відповідачем у оскаржуваній картці відмови не було наведено жодних роз`яснень у чому полягає невірність розрахунку суми фінансової гарантії, зауважень до поданих документів чи даних про джерела походження вартості у розмірі 4,51 дол/кг не заявлялося. Рішення про коригування заявленою митної вартості відповідачем не виносилося. Відповідачем фактично було довільно визначено митну вартість імпортованого товару та відповідно розмір фінансової гарантії. Сама по собі наявність у митниці інформації щодо найбільшої величини вартості товару, час імпорту якого в Україну збігається з часом імпорту задекларованого товару, або є максимально наближеним до нього за відсутності інших зауважень до розрахунку суми фінансової гарантії не є підставою для відмови у митному оформленні на підставі тимчасової митної декларації. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначив про помилковість та необґрунтованість доводів представника позивача. Так відповідачем у зв`язку з інформацією щодо іншої ціни товару, була встановлена необхідність проведення додаткової форми контролю, а саме взяття проб та зразків, у зв`язку з чим позивачем подана тимчасова митна декларація, а так як позивачем не вірно було розраховано суму фінансової гарантії, відповідно була складена картка відмови у відмові прийняття тимчасової декларації. Зокрема відповідач зазначає, що рішення про відмову у митному оформленні не приймав, тому вважає аргументи позивача безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 22.12.2020.

Протокольною ухвалою суду від 22.12.2020 відкладено підготовче засідання на 12.01.2021.

Ухвалою суду від 12.01.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження строком на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 01.02.2021.

Протокольною ухвалою суду від 01.02.2021 за клопотанням сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.02.2021.

У судовому засіданні 08.02.2021 оголошено перерву до 08.02.2021.

Під час судового розгляду представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив позов задовольнити.

Під час судового розгляду представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив в задоволенні позову відмовити.

У відкритому судовому засіданні 08.02.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, встановив такі обставини.

04.11.2020 ПрАТ "БЕРТІ" (декларант - ОСОБА_1 ) подано до митного оформлення МД № UA110230/2020/ 024329 на товар «Тканини технічні, пофарбовані, полотняного переплетіння. Виготовлені з синтетично комплексних нетекстурованих ниток з 100% поліефіру. Тип ЕЕ. Використовується для виробництва конвеєрних стрічок та плоских привідних пасів загального призначення. ЕЕ 185-79 - 9721,74кв.м. у 12 рулонах, завширшки 790мм+/- 10мм, довжина 1000м+100/-0м.ЕЕ 185-99 - 14135,22кв.м.. у 14 рулонах, завширшки 990мм+/-10мм, довжина 1000м+100/-0м. ЕЕ185-119 - 14519,19кв.м. у 12 рулонах, завширшки 1190мм+/- 10мм., довжина 1000м+100/-0м.ЕЕ185-130 - 6611,80кв.м. у 5 рулонах, завширшки 1300мм+/- 10мм., довжина 1000м+100/-0м. Поверхнева щільність 610 г/кв.м+/- 20 Рулони з тканиною намотані на бабіни та обгорнуті картоном та поліпропиленовою плівкою. Виробник: HELI INDUSTRY GROUP CO., LTD Країна виробництва: Китай (CN)», . Згідно відомостей в гр. 33 товар задекларовано за кодом згідно УКТЗЕД - , ставка мита 5%.

04.11.2020 на адресу підприємства направлено електронне повідомлення, в якому зазначено, що відповідно ст. 69, 337, 338, 356 МКУ, виникла необхідність застосування додаткової форми митного контролю: «Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД». Відповідно до ст. 249 Митного кодексу України необхідно забезпечити присутність декларанта з метою проведення митного огляду товарів.

Митний огляд товарів проведено 05.11.2020 по митній декларації №UA110230/2020/024329 за результатами якого складено Акт про проведення огляду, відібрано проби для проведення досліджень про що складено АКТ про взяття проб і зразків товарів № 56 від 05.11.2020. Запит про проведення досліджень від 05.11. 2020 N 7.5-28-13/56 разом з разом із супровідними документами та відібрані проби (зразки) товарів 06.11.2020 відправлено для про проведення досліджень до Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби. Проти зазначених фактів позивач не заперчував, тому суд робить висновок, що даний факт визнається сторонами.

ПрАТ "БЕРТІ" 05.11.2020 подано до митного оформлення тимчасову митну декларацію № UА110230/2020/024461.

ПрАТ "Берті" було оформлено тимчасову митну декларацію № 110230/2020/024461, а також додано до неї документи, необхідні для визначення митної вартості товару та суми фінансової гарантії за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України, а саме: контракт № НІ_-ВЕРТІ-20160702 від 02.07.2016 з додатками, специфікацію № 28Р від 24.08.2020; інвойс; платіжні доручення про оплату вартості товару; декларацію країни відправлення; пакувальний лист; коносамент; навантажувальний документ; сертифікат про походження товару; декларація про походження товару; страховий поліс; сертифікати якості.

Згідно тимчасової митної декларації № 110230/2020/024461 на підставі зазначених вище документів позивачем було визначено митну вартість товару у розмірі 93 125,06 доларів США.

У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості товарів («Тканини технічні , пофарбовані» складає 4,51 дол/кг.)., митне оформлення яких вже здійснено.

05.11.2020 у прийнятті митної декларації типу IM 40 ТН № UA110230/2020/024461 від 05.11.2020 було відмовлено, складено картку відмови № UA110230/2020/00559 від 05.11.2020.

Випуск товарів здійснено зазначеною датою за МД типу IM 40 ТН № UA110230/2020/024473 розрахунком сум фінансової гарантії відповідно до статті 308 Кодексу.

В картці відмови зазначено про відмову у митному оформленні з тих причин, що відповідно до ст.308 МК України було невірно розраховано сума фінансової гарантії . У митниці наявна інформація про найбільшу величину вартості товару, час імпорту яких в Україну збігається з часом імпорту задекларованих товарів або є максимально наближеним до нього. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено (по товару: «Тканини технічні, пофарбовані» складає 4,51 дол/кг. Від декларанта не надійшло відповідної заяви про проведення дій передбачених п.п33-36 ПКМУ №450 від 21.05.2012.

Не погодившись з карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам які виникли, судом враховане наступне.

Відповідно до ст. 260 МК України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Оформлення митним органом тимчасової митної декларації є випуском товарів у заявлений митний режим. Якщо під час митного оформлення товарів митним органом бралися проби (зразки) цих товарів для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи), випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, може бути здійснений митним органом за тимчасовою митною декларацією у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Для випуску товарів відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, заходи тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на дату прийняття митним органом тимчасової митної декларації для оформлення. Якщо декларант не володіє точними відомостями, необхідними для визначення ставок митних платежів, для нарахування сум митних платежів за тимчасовою митною декларацією застосовується найбільша ставка митних платежів з тих, під яку може підпадати товар.

Згідно з частинами 8-10 ст. 260 МК України митний орган не має права відмовити в прийнятті тимчасової або періодичної митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті тимчасової або періодичної митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта. Оформлення митним органом тимчасової або періодичної митної декларації передбачає необхідність виконання вимог цього Кодексу, передбачених для поміщення товарів в обраний митний режим та сплати митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу.

Згідно п.29 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою КМ України від 21.05.2012 № 450 (зі змінами), якщо в рамках процедур митного контролю та оформлення товарів, ввезених на митну територію України, за поданою митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа посадовою особою митного органу відбиралися проби (зразки) товарів, за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи декларування таких товарів може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації. Випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз) здійснюється митним органом за таких умов:

товари не підпадають під дію встановлених законодавством заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України відповідно до частини двадцять першої статті 356 Кодексу;

усі митні платежі, що можуть підлягати сплаті під час поміщення товарів у митний режим, сплачені за найбільшими ставками з тих, під які може підпадати товар, відповідно до частини третьої статті 260 Кодексу, без урахування податкових пільг у разі, коли результати досліджень можуть вплинути на застосування таких пільг;

якщо митним органом не визнано заявленої митної вартості товарів згідно із частиною третьою статті 54 Кодексу, митному органу надається відповідно до розділу X Кодексу забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою виходячи з найбільшої величини вартості таких товарів, час імпорту яких в Україну збігається з часом імпорту задекларованих товарів або є максимально наближеним до нього, що визначається митним органом на підставі наявних відомостей відповідно до статті 308 Кодексу.

У разі прийняття митним органом рішення про відмову у митному оформленні у зв`язку з неправильним розрахунком суми фінансової гарантії інформація про найбільшу величину вартості таких товарів, час імпорту яких в Україну збігається з часом імпорту задекларованих товарів або є максимально наближеним до нього, для розрахунку такої суми зазначається митним органом у рішенні про відмову у митному оформленні згідно із статтею 256 Кодексу.

Таким чином, випуск товарів за тимчасовою митною декларацією здійснюється за умови надання митному органу відповідно до розділу X Кодексу забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою виходячи з найбільшої величини вартості таких товарів.

Тимчасова митна декларація підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов`язання подати митному органу додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 МК України у разі подання відповідно до статей 259-260-1 цього Кодексу попередньої, тимчасової, спрощеної або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати митному органу додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою, спрощеною або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

При поданні вже додаткової декларації декларант або уповноважена ним особа зазначають у такій декларації точні відомості про товари, задекларовані за тимчасовою митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що декларант має право подати тимчасову митну декларацію на товар за наявності таких умов: 1) відсутність у декларанта точних відомостей про характеристики товару, які необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема, коли у процесі контролю правильності заявленої декларантом або уповноваженою ним особою ціни товару виникають суперечності, розв`язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо; 2) тимчасова митна декларація містить дані, достатні для поміщення товару у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації; 3) для нарахування сум митних платежів у тимчасовій митній декларації зазначається найбільша ставка митних платежів з тих, під яку може підпадати товар.

Якщо не виконано всі умови, встановлені Митним кодексом України, митний орган має право відмовити в прийнятті тимчасової митної декларації із письмовим повідомленням декларанта про причини такої відмови.

У разі невиконання визначених умов, випуск товарів за тимчасовою митною декларацією до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз) не здійснюється.

Проте, після виправлення позивачем розрахунку суми фінансової гарантії, випуск товарів здійснено за митною декларацією типу IM 40 ТН № UA110230/2020/024473 вже з вірно зазначеними даними.

Крім того, суд зазначає, що позивачем жодних заперечень щодо неправильного розрахунку суми фінансової гарантії не наводив, всі аргументи позивача стосується митної вартості товару, які б були доречні при зверненні позивача до суду з вимогою щодо визнання протиправним рішення митного органу про коригування митної вартості.

Також суд зазначає, що митним органом рішення про відмову у митному оформленні у зв`язку з неправильним розрахунком суми фінансової гарантії не приймалося, яке могло б порушити права та інтереси позивача (у випадку прийняття та незгоди з ним).

У справі, що розглядається, оскаржувану картку відмови складено за результатами розгляду тимчасової митної декларації, в прийнятті якої було відмовлено відповідачем.

Оскільки позивачем не дотримано законодавчо встановлені умови для подання тимчасової митної декларації, суд дійшов висновку про правомірність складання відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску і пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00559 від 05.11.2020.

Щодо відсутності порушення права позивача у спірних відносинах, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстави для задоволення позову відсутні. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004) наведено системний аналіз, норм чинного законодавства, який свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

З огляду на викладене суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16.

Матеріали справи не містять, а представником позивача не надано належних доказів на підтвердження наявності порушеного права позивача, яке може бути відновлено шляхом визнання протиправною та скасування картки відмови, враховуючи, що спору щодо митної вартості між сторонами по даному товару не існує, а товар випущено у вільний обіг без будь-яких додаткових зобов`язань для позивача.

Слід зауважити, що оскаржена картка відмови після подання позивачем митної декларації з вірно зазначеним розрахунком фінансових гарантій, фактично вичерпала свою дію, оскільки в подальшому вже не зобов`язує позивача до вчинення будь-яких дій та не створює для нього жодних правових наслідків.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов позивача пред`явлений до суб`єкта владних повноважень за відсутності порушеного права, а отже не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні також підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БЕРТІ» (71100, Запорізька область, м.Бердянськ, вул. Франка Новоросійська, буд. 2/40, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ) -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 12.02.2021.

Суддя О.В. Конишева