Справа № 808/753/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 808/753/15

адміністративне провадження № К/9901/37857/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2015 (суддя - Шара І.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 (головуючий суддя - Бишевська Н.А., судді: Добродняк Ю.І., Семененко Я.В.) у справі №808/753/15.

встановив:

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ «Запоріжжяобленерго») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі) від 13.11.2014 № .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків ДФС оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2015, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги Офіс великих платників податків ДФС зазначає, що оскільки ВАТ «Запоріжжяобленерго» в поданій податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік самостійно визначено суму авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 603 417 грн. (щомісячно) та не сплачено по строку 30.07.2014 та 30.08.2014, погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу за рахунок надміру сплачених сум такого платежу здійснено податковим органом без заяви позивача за рахунок наявних у Товариства надміру сплачених сум такого платежу у відповідності до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, 24.02.2014 ВАТ «Запоріжжяобленерго» подано до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, в якій визначений авансовий внесок з цього податку, що підлягає сплаті у 2014 році, у щомісячному розмірі 603 417 грн.

08.05.2014 ВАТ «Запоріжжяобленерго» подано декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2014 року, в якій, зокрема:

у рядку 07 «Об`єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04)» задекларовано 15 498 589 грн.,

у рядку 09 ПЗ «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування» задекларовано 15 498 589 грн.

01.08.2014 СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі сформована податкова вимога № 8-18, в якій визначено станом на 31.07.2014 суму податкового боргу ВАТ «Запоріжжяобленерго» за узгодженим грошовим зобов`язанням з авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 603 417 грн.

При цьому докази направлення позивачу та отримання останнім вказаної податкової вимоги у матеріалах справи відсутні.

СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі проведено документальну невиїзну перевірку з питання своєчасності сплати до бюджету авансових внесків з податку на прибуток ВАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 30.07.2014 по 30.09.2014, за результатами якої складено акт № 341/28-04-41-00/00130926 від 27.10.2014.

У даному акті перевірки зафіксовано, що на підставі поданої 24.02.2014 ВАТ «Запоріжжяобленерго» декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік визначено суму авансового внеску з цього податку за:

липень 2014 року у розмірі 603 417 грн., строк сплати зазначеної декларації грошового зобов`язання припадає на 30.07.2014;

серпень 2014 року у розмірі 603 417 грн., строк сплати зазначеної декларації грошового зобов`язання припадає на 30.08.2014.

Наведені обставини стали підставою для висновку про те, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» в порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України суми авансових внесків за вказані періоди сплачені 30.09.2014 згідно з платіжним дорученням № 1060, тобто з затримкою більше 30 календарних днів.

13.11.2014 на підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким до ВАТ «Запоріжжяобленерго» за порушення граничного строку сплати (більше 30 календарних днів) суми грошового зобов`язання з авансових внесків з податку на прибуток було застосовано у відповідності до статті 126 Податкового кодексу України штрафні санкції на загальну суму 241 366,80 грн. (20 % від суми щомісячного платежу 603 417 грн., граничний строк яких був 30.07.2014 - 120 683,40 грн., граничний строк яких був 30.08.2014 - 120 683,40 грн.).

Абзацом 4 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

Згідно з абзацами 11, 12 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов`язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (абзац 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Отже, платник податків декларує у складі річної податкової декларації щомісячні авансові внески з податку на прибуток, розраховані у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік, і які мають сплачуватись у строки, визначені в абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Разом з тим, в абзацом 9 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому-четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов`язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України не лише встановлює обов`язок платника податку розрахувати, задекларувати та сплатити авансові внески з податку на прибуток у певні строки, але й визначає обставини, за наявності яких платник податків звільняється від сплати авансових внесків у другому-четвертому кварталах звітного (податкового) року. І такими обставинами є відсутність у платника податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року отриманого прибутку або отримання ним збитку.

В свою чергу, стаття 154 Податкового кодексу України визначає підстави звільнення від оподаткування.

Так, за приписами пункту 154.8 статті 154 Податкового кодексу України (в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму:

передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей.

Під час вирішення даного спору судами попередніх інстанцій, відповідачем не спростовані встановлені судами та підтверджені матеріалами справи обставини щодо схвалення Постановою НКРЕ України № 1703 від 23.12.2013 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕ України № 118 від 13.02.2014) інвестиційної програми ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014 рік на суму 170 939 тис. грн. (без урахування ПДВ), яку згідно звіту ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 22.04.2014 у першому кварталі 2014 року за І розділом «Технічний розвиток (переозброєння), модернізація та будівництво електричних мереж та обладнання» виконано позивачем на суму понад 30 млн. грн. (профінансовано на суму 30 258 тис. грн., виконано робіт на суму 32295 тис. грн.).

Розділ І «Технічний розвиток (переозброєння), модернізація та будівництво електричних мереж та обладнання» інвестиційної програми на 2014 рік стосується обставин, наведених у пункті 154.8 статті 154 Податкового кодексу України щодо підстав, які звільняють платника податків від обов`язку оподаткування, а відтак являються податковою пільгою для останнього.

Таким чином, вірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач, як підприємство паливно-енергетичного комплексу та виконавець інвестиційної програми, мав право зменшити свій прибуток за 1 квартал 2014 року на зазначену суму фактичного виконання за І розділом інвестиційної програми на 2014 рік, і відповідачем зворотного не доведено.

Так, скориставшись наявністю права на звільнення від оподаткування прибутку підприємств, позивач у декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2014 року відобразив у рядку 09 «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування» суму податкової пільги лише в розмірі 15 498 589 грн., тобто в сумі, яка дорівнювала показнику рядка 07 «Об`єкт оподаткування від усіх видів діяльності» цієї ж декларації, результатом чого стала відсутність у ВАТ «Запоріжжяобленерго» у першому кварталі 2014 р. прибутку і, відповідно, відсутність обов`язку у позивача сплачувати авансові внески у другому-четвертому кварталах цього року, як це передбачено в абзацом 9 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Судами також з`ясовано, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2014 по справі № 808/5068/14, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу відповідача № 8-18 від 01.08.2014 на загальну суму 603 417 грн., яка мотивована тим, що:

досліджена судом податкова вимога №8-18 від 01.08.2014 не містить у собі відомостей про факт виникнення грошового зобов`язання, а саме у сумі 603 417 грн. та його узгодження;

підстави, викладені у пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, п.2.2 «Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків», відповідачем у суді - не доведені;

у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року відсутні податкові зобов`язання позивача, які б відповідач міг вважати узгодженими станом на день формування податкової вимоги № 8-18 - 01.08.2014.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.10.2014 по справі № 808/5068/14 залишено без змін.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів сплати позивачем у вересні 2014 року сум авансових внесків за періоди липень, серпень 2014 року за платіжним дорученням № 1060 від 30.09.2014.

Враховуючи викладене, Верховний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій що відповідачем як суб`єктом владних повноважень всупереч вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) не доведено суду наявності законних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з авансових внесків з податку на прибуток, що свідчить про протиправність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 № та задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 у справі №808/753/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова