Справа № 640/17196/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Зуєнка Д.П. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання протиправними постанов про стягнення виконавчого збору від 02.03.2020 та про арешт коштів боржника від 16.03.2020 у ВП №52757673,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 02.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126 011, 54 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 16.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про арешт коштів боржника. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що оскаржувані постанови є незаконними та такими, що порушують її законні права та інтереси, оскільки у відповідача були відсутні підстави для їх прийняття з огляду на те, що 12.02.2020 позивач, яка є боржником за виконавчим провадженням №52757673, отримала лист від стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про відсутність претензій майнового та фінансового характеру, а також отримала повідомлення про відступлення прав вимоги від ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо", в якому зазначено, що право вимоги за кредитним договором ML 021/044/2008 від 24.04.2008 було відступлено на користь ОСОБА_1 . Як зазначила позивач, з вказаними документами остання звернулась до відповідача з метою закриття виконавчого провадження, а відповідачем, в свою чергу, було запевнено про розгляд наданих документів та про постановлення відповідних рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 02.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126 011, 54 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Марії Дмитрівни від 16.03.2020 в рамках виконавчого провадження №52757673 про арешт коштів боржника.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, скаржник зазначив, що 26.02.2020 до відповідача надійшла заява стягувача (ТОВ "ОТП Факторинг Україна") про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним погашенням боргу, проте, за наслідками вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52757673 виконавчий збір було стягнуто не повністю, а повне фактичне виконання виконавчого провадження передбачає стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, з огляду на що 02.03.2020 відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №52757673. Крім того, відповідач наголосив на тому, що сума нестягнутого виконавчого збору є значною і боржник не розраховується самостійно, а тому 16.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

09.02.2021р. на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що в матеріалах справи достатньо доказів для її належного розгляду, а представник позивача не була позбавлена можливості надати письмові пояснення щодо обставин справи, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, визначені ст. 287 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні в Оболонському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження №49945973.

Так, на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшов виконавчий лист від 06.06.2014, виданий Оболонським районним судом у справі №2/756/1175/14 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1 328 223,83 грн на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", копія постанови про закінчення виконавчого провадження №49945973, копія постанови про стягнення виконавчого збору, копія постанови про стягнення витрат та проведення виконавчих дій, а також заява стягувача. Вказані документи надійшли до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві за територіальністю, а саме за місцем роботи боржника (Шевченківський район міста Києва) ( з урахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999 №606-XIV).

Головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 було розглянуто постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мансеряна Айкуі Арамівни від 04.10.2016 у виконавчому провадженні №49945973 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2016 №52757673 з приводу стягнення боргу у сумі 1 328 223, 83 грн.

Державним виконавцем ОСОБА_2 28.10.2016 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, яку направлено за місцем роботи боржника в Головному управління Національної поліції у м. Києві (м. Київ вул. Володимирська, 15) Відповідно до пунту 3 постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 132822,38 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 270,32 грн.

З матеріалів виконавчого провадження №52757673 вбачається, що бухгалтерією Головного управління Національної поліції у місті Києві проводились щомісячні утримання з заробітної плати боржника шляхом надходження сум на депозитний рахунок відповідача.

Листом від 04.01.2018 №7/125/30/01-2017 Головне управління Національної поліції у м.Києві повідомило відповідача про звільнення боржника з займаної посади, та зазначило, що відповідно до постанови від 28.10.2016 стягнуто в рахунок погашення боргу 22028,34 грн., виконавчий збір у сумі 1139,25 грн.та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 270,32 грн.

За посиланням відповідача, у зв`язку із звільненням державного виконавця ОСОБА_2 , виконавче провадження №52757673 передано державному виконавцю Бойко М. Д. у зв`язку з чим 18.10.2018 державним виконавцем Бойко М.Д. сформовано запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України, боржник отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Київ (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бойко М.Д. від 22.10.2018 ВП№52757673 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 . Також вказаною постановою відповідач постановив проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити в розмірі: 20% до погашення заборгованості в сумі 1306195, 49 грн основного боргу та 131683, 13 грн виконавчого збору.

До відповідача 26.02.2020 надійшла заява стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з фактичним погашенням боргу.

В свою чергу, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. винесено постанову від 02.03.2020 ВП №52757673 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 126011, 54 грн. та постанову від 16.03.2020 ВП№52757673 про арешт коштів боржника.

Вважаючи постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко М.Д. від 02.03.2020 ВП №52757673 про стягнення виконавчого збору у сумі 126011, 54 грн та постанову від 16.03.2020 ВП №52757673 про арешт коштів боржника незаконними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, остання звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент відкриття виконавчого провадження №5275763 сума боргу, що підлягала стягненню з ОСОБА_1 становила 1 328 223, 83 грн, тобто рішення суду на момент відкриття виконавчого провадження №5275763 позивачем виконано не було, з огляду на що відповідач був наділений правом щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Однак, відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП№52757673, яка надійшла до Головного управління Національної поліції у місті Києві та зареєстрована за вх.№3530 від 21.11.2016, з боржника ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 по 22.12.2017 було стягнуто кошти у розмірі 22028, 34 грн, виконавчий збір у розмірі 1139, 25 грн та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 270, 32 грн, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 04.01.2018 №7/125/30/01-2017.

В подальшому, у зв`язку із звільненням позивача із займаної посади Головного управління Національної поліції у місті Києві, відповідачем винесено постанову від 22.10.2018 у ВП№52757673 про стягнення заборгованості в сумі 1306195, 49 грн та виконавчого збору в сумі 131 683, 13 грн. Вказана постанова була направлено до Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві, в якому обліковувався позивач.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №5275767, відповідачем на виконання вказаної постанови стягнуто суму виконавчого збору у розмірі 4448, 76 грн, що підтверджується розпорядженнями від 24.01.2019 №52757673/16, від 12.02.2019 №52757673/16, від 13.03.2019 №52757673/16, від 12.06.2019 №52757673/16, від 14.08.2019 №52757673/16, від 27.09.2019 №52757673/16, від 23.10.2019 №52757673/16, від 12.11.2019 №52757673/16, від 16.12.2019 №52757673/16.

Крім того, як встановлено судом, 26.02.2020 на адресу відповідача надійшла заява стягувача (ТОВ "ОТП Факторинг Україна") про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним погашенням боргу відповідно до пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", що останнім не заперечується.

Слід зазначити, що при винесенні постанови від 02.03.2020 у ВП№52757673, відповідачем вказано суму виконавчого збору у розмірі 132 822, 38 грн, яка розрахована з урахуванням різниці від фактично стягнутої суми виконавчого збору, але без урахування суми фактичного погашення боргу позивачем, про погашення якого було повідомлено відповідача листом від 26.02.2020 №25193.

Разом з тим, після винесення постанови від 02.03.2020 у ВП№52757673 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві відповідачем було направлено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 126011, 54 грн, що є різницею між сумою фактичного стягнення виконавчого збору та сумою виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів звертає увагу, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі №400/4023/19.

Як встановлено судом, після надходження заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (вх.№25193 від 26.02.2020) відповідачем не було вчинено дій щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, однак останнім винесено постанову від 02.03.2020 ВП№52757673 про стягнення виконавчого збору та постанову від 16.03.2020 ВП№52757673 про арешт коштів боржника.

Згідно Закону №1404-VIII виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який встановлює право державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору лише після закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа.

Станом на 02.03.2020 (дата винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державним виконавцем не було стягнуто в примусовому порядку суму згідно виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2014 №2/756/1175/14, та не було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору у тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків