Справа № 160/16267/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року Справа № 160/16267/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКС-АЛЬКОР" про стягнення 15814,41 грн., -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2020р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКС-АЛЬКОР" та просить стягнути з відповідача на бюджетний рахунок, а саме: з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство, суму заборгованості з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 15814,41 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що станом на 26.10.2020р. відповідно до довідки - розрахунку новоствореної заборгованості, заборгованості новоствореного податкового боргу та інтегрованої картки платника податковий борг у відповідача становить 15814,41 грн. Заборгованість по орендній платі з юридичних осіб виникла в результаті самостійного нарахування платником податку за декларацією з плати за землю № від 14.02.2020р. на загальну суму 15814,41 грн. та станом на 26.11.2020р. відповідачем борг не погашено. Позивач зазначає, що у зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання у встановлені строки контролюючим органом відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України відповідачу було надіслано податкову вимогу №109624-53 від 02.07.2020р., яка також залишилась не сплаченою, а тому позивач просить стягнути вказану суму податкового боргу у судовому порядку у відповідності до вимог ст.ст. 14, 19, 20, 36, 59, 95 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 14.12.2020р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому, зазначеною ухвалою зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с. 35).

Відповідач - у строки встановлені ухвалою суду від 14.12.2020р., відзиву на позов суду не надав, зазначену ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та позовну заяву з додатками отримав 28.12.2020р., що підтверджується електронним повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с. 37), а також позовна заява з додатками відповідачем отримана 13.12.2020р., що підтверджується копією поштового повідомлення та відстеженням АТ «Укрпошта», наявними у матеріалах справи (а.с. 6, 38).

У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з чим рішення у даній адміністративній справі приймається 12.02.2021р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 56.11 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Із наданих документів судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС АЛЬКОР» зареєстроване за адресою: 49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 9, приміщення 20, 23, перебуває за неосновним місцем обліку в ГУ ДФС у Одеській області як платник податку, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с. 20-28 ).

14.02.2020р. відповідачем до органів ДПС була подана податкова декларація № з орендної плати за землю за 2020 рік на загальну суму 52445,50грн. із розбивкою помісячної сплати з січня по грудень по 4370,46 грн. (а.с. 15).

Згідно наданого розрахунку суми позову, відповідач має податковий борг за податковою декларацією з орендної плати за землю за період з січня по грудень 2020р. на загальну суму 15814,41 грн. (а.с. 9).

Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання щодо орендної плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, з урахуванням вказаної норми відповідач повинен був сплатити суму грошового зобов`язання, а саме:

- за травень 2020 року - у строк 30.06.2020р., отже податковий борг виник 01.07.2020р.;

- за червень 2020 року - у строк - 30.07.2020р., отже податковий борг виник 31.07.2020р.;

- за липень 2020 року - у строк - 31.08.2020р., отже податковий борг виник 01.09.2020р.;

-за серпень 2020 року - у строк 30.09.2020р., отже податковий борг виник 01.10.2020р. (з урахуванням вихідних та святкових днів).

Отже, відповідач має податковий борг за зазначеним грошовим зобов`язанням за період з травня по серпень 2020р. у розмірі 15814,41 грн.

У вищевказані строки відповідач суми узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю не сплатив.

Згідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, на виконання вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України з метою вжиття заходів щодо погашення податкового боргу контролюючим органом була сформована податкова вимога форми Ю №109624-53 від 02.07.2020р. на суму 2703,03 грн., яка була направлена листом на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернута у зв`язку із закінченням терміну зберігання, у зв`язку з чим вважається, що дана вимога вручена відповідачеві згідно до вимог п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового конверта (а.с.14).

Зазначена податкова вимога залишилася не виконана відповідачем у встановлені строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно п.60.6 ст.60 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком і збором.

Крім того, п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем на вимогу суду відзив надано не було, а також і не надано і доказів сплати податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями по декларації з орендної плати за землю за період з травня по серпень 2020р. в загальному розмірі 15814,41 грн. у встановлені законодавством строки у відповідності до вимог 287.3 ст. 287 України та з урахуванням п.56.11 ст.56 ПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 15814,41 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв`язку з чим судові витрати суб`єкта владних повноважень по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 90, 132, 139, 193, 194, 205, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКС-АЛЬКОР" про стягнення 15814,41 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків в банках Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС-АЛЬКОР» (49101, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 9, приміщення 20, 23, ) до місцевого бюджету (на бюджетний рахунок UA0015114, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37913781, КБК 18010600, отримувач коштів УК у Біляїв. р-ні/с. Августівка/18010600) податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у загальній сумі 15814,41 грн. (п`ятнадцять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 41 копійок).

Судові витрати покласти на позивача відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва