Справа № 820/2258/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року

м.Київ

справа № 820/2258/17

адміністративне провадження № К/9901/40183/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року (суддя Мар`єнко Л.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року (головуючий суддя Спаскін О.А., судді: Любчич Л.В., Сіренко О.І.) у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та рішень,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець, позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Управління, відповідач) про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 05 травня 2017 року №, №, № та податкового повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року №.

В позовній заяві Підприємець вказувала на безпідставність висновку контролюючого органу про порушення нею норм законодавства щодо зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, адже обов`язок внесення інформації до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів поширюється на суб`єктів господарювання, які одержали відповідні ліцензії та у яких місця зберігання цих товарів розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі; разом з тим, на час проведення перевірки у позивача були відсутні ліцензії на торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, хоча із відповідною заявою вона зверталась до контролюючого органу та врешті отримала ліцензію, дійсну з 13 травня 2017 року, для торгівлі в належному їй магазині; до того ж, виявлені в магазині тютюнові вироби та алкогольні напої були придбані позивачем для власного споживання; крім того, на час виникнення спірних відносин Підприємець знаходилась на спрощеній системі оподаткування, а тому не повинна була вести обліку товарних запасів та проводити розрахункові операції через реєстратор розрахункових операцій.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, позов задоволено частково: скасовано рішення Управління про застосування фінансових санкцій від 05 травня 2017 року № та №; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи, прийшли до висновку про правомірність прийнятих контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій від 05 травня 2017 року № у зв`язку зі здійсненням Підприємцем реалізації алкогольних напоїв за відсутності ліцензії та податкового повідомлення-рішення від 05 травня 2017 року № внаслідок неведення нею обліку товарних запасів й непроведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції; в той же час суди, скасовуючи рішення Управління про застосування до позивача штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в місці зберігання, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання, встановили, що у позивача відсутні ліцензії на торгівлю вказаними видами товарів, а відтак вона не мала можливості внести відомості про їх місце зберігання до відповідного реєстру.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Управління звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на обставини, встановлені в акті перевірки (щодо здійснення зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання), просило їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які вона просила залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку в Ізюмській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як платник податків; свою господарську діяльність вона здійснює в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наказу від 15 квітня 2017 року №1697 та направлень на проведення перевірки від 25 квітня 2017 року №314, №315 посадовими особами Управління 28 квітня 2017 року проведено фактичну перевірку магазину, в якому провадить господарську діяльність позивач, з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів, за результатами якої складено акт від 03 травня 2017 року за №3283/20-40-40-02-10/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення Підприємцем положень статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі - Закон №481) у зв`язку зі здійсненням роздрібної торгівлі алкогольними напоями за відсутності ліцензії та зберігання алкогольних напоїв і тютюнових виробів в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а також вимог статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР внаслідок непроведення розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, невидачі особі, яка отримує товар, в обов`язковому порядку розрахункового документу встановленої форми на повну суму проведеної операції, порушення встановленого законом порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання.

На підставі висновків акту перевірки Управлінням 05 травня 2017 року прийнято рішення №, яким нараховано штраф у розмірі 17 000,00 грн. за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за відсутності ліцензії; № про накладення штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру; № про застосування штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за зберігання роздрібних партій тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, а також податкове повідомлення-рішення №, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 2502,00 грн.

Не погодившись із прийнятими Управлінням 05 травня 2017 року рішеннями №, №, № та податковим повідомленням-рішенням №, Підприємець звернулась до суду з позовом у даній справі.

При цьому, враховуючи, що судами попередніх інстанцій позовні вимоги було задоволено лише щодо скасування рішень № та №, беручи до уваги зміст касаційної скарги, який фактично зводиться до незгоди відповідача із рішеннями судів в частині задоволення позовних вимог, а також зважаючи на приписи статті 341 КАС України, судові рішення підлягають касаційному перегляду саме в частині скасування рішень № та № від 05 травня 2017 року про застосування до Підприємця штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон №481.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №481 алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203; тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування; місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів; місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно зі статтею 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Отже положеннями зазначеної статті обов`язок подання заяви про внесення місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного державного реєстру місць зберігання покладено саме на суб`єктів господарювання, які здійснюють/мають намір здійснювати реалізацію таких напоїв, для чого отримали відповідну ліцензію, а також стосується тільки тих місць зберігання алкогольних напоїв, які розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

За змістом частин 1 та 2 статті 17 Закону №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Як встановили суди та вже вказувалось в цій постанові, проведеною посадовими особами відповідача 28 квітня 2017 року перевіркою магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність позивач, виявлено зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Задовольняючи позов щодо скасування прийнятих на підставі таких висновків контролюючого органу рішень про застосування фінансових санкцій, суди, з`ясувавши, що у позивача в перевіряємий період були відсутні ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями, виходили з того, що обов`язок у суб`єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникає саме після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та відповідності такого місця поняттю "місце зберігання" у розумінні Закону №481.

Крім того, суди встановили, що 2 блоки сигарет "Бонд" та "Прилуки", які знаходились в магазині, були придбані нею для власного використання, а не для продажу; в той же час відповідачем доказів протилежного надано не було.

Водночас в травні 2017 року Підприємець отримала ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, дійсну з 13 травня 2017 року, яка надавала їй право здійснення реалізації таких товарів в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в тому ж магазині, в якому перевіркою встановлено здійснення позивачем зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відтак, суди, враховуючи наведені вище законодавчі приписи та встановлені обставини, прийшли до висновку про наявність, в даному випадку, правових підстав для скасування рішень Управління від 05 травня 2017 року № та № про застосування до Підприємця фінансових санкцій в сумах по 17 000,00 грн. кожне.

Що ж до доводів касаційної скарги Управління, то вони не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, як і не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва В.П. Юрченко