Справа № 1.380.2019.006318
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.006318

адміністративне провадження № К/9901/4201/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року

у справі № 1.380.2019.006318

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантбетон»

до Головного управління ДПС у Львівській області

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.006318, предметом спору у якій є визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 16 серпня 2019 року: № , яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 336960,00 грн (в т.ч. за основним платежем 269568,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 67392 грн); № , яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 374400,00 грн (в т.ч. за основним платежем 299520,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 74880,00 грн).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження Головне управління ДПС у Львівській області зазначає пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Головне управління ДПС у Львівській області вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 1540/4936/18, від 08 жовтня 2020 року у справі № 160/2352/19.

Щодо справи № 1540/4936/18, то предметом спору у ній є визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями та за штрафними (фінансовими) санкціями.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому подібність правовідносин, а саме наявність однакових правових ознак між справами заявником касаційної скарги не наведена.

Щодо справи № 160/2352/19, то постановою Верховного Суду справу направлено на новий розгляд, що свідчить про те, що правову позицію щодо застосування певної норми у цій справі остаточно не сформовано.

Крім того, скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328, частину другу статті 353 КАС України: суд не дослідив зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження, або інше клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

На обґрунтування доводів скаржник фактично посилається на те, що суди надали неправильну правову оцінку доводам контролюючого органу, що не є тотожним тому порушенню, на яке посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.006318 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарантбетон» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Ф. Ханова