Справа № 160/6514/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/6514/20
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про зупинення провадження в адміністративній справі № 160/6514/20 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 р. задоволено позов ОСОБА_1 . Суд визнав протиправними дії Національної поліції України у не зарахуванні пільгової вислуги років підполковника поліції ОСОБА_1 щодо не включення до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції час служби у підрозділах боротьби з економічною та організованою злочинністю, а також карного розшуку ОВС з розрахунку 1 місяць служби за 1.5 місяці у період з 04.10.1999 по 01.07.2011 та з 01.08.2011 по 12.08.2014, зобов`язавши Національну поліцію України здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 включити до вислуги років час служби у підрозділах боротьби з економічною та організованою злочинністю, а також карного розшуку ОВС з розрахунку 1 місяць служби за 1.5 місяці у період 04.10.1999 по 01.07.2011 та 02.04.2013 по 12.08.2014, а також здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, виходячи із врахуванням часу служби у підрозділах боротьби з економічною та організованою злочинністю, а також карного розшуку ОВС з розрахунку 1 місяць служби за 1.5 місяці у період 04.10.1999 по 01.07.2011 та з 02.04.2013 по 12.08.2014 та виплатити її.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Національною поліцією України.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 р. відкрито апеляційне провадження та призначено адміністративній справу № 160/6514/20 до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 лютого 2021 р.

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні спору по суті на користь позивача враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права, сформульовані у постановах від 27 червня 2018 р. у справі № 750/9775/16-а, від 16 серпня 2019 у справі № 802/1877/17-а.

Скаржник, у свою чергу, наполягає на застосуванні правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 08 липня 2020 р. у справі № 591/7007/17, якою позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Третій апеляційній адміністративний суд при розгляді справи № 160/8130/19, предмет позову в якій виник із подібних правовідносин, також застосовував правовий висновок Верховного Суду у справах № 161/4876/17, № 295/15121/16-а, № 295/6301/17, відмовивши позивачу у задоволенні позову.

Під час підготовки справи до апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2021 р. справу № 480/4241/18 передано на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних справ. При цьому, підставою для такої передачі стала обставина необхідності відступу від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду.

Так, у постановах від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 22.11.2018 у справі №161/4876/17, від 15.08.2019 у справі №281/459/17, від 27.03.2020 у справі №569/727/17 Верховний Суд дійшов висновку, що приписи пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 суперечать приписам статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому застосуванню підлягає саме Закон, оскільки має вищу юридичну силу.

Водночас, у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а, Верховний Суд застосував до спірних правовідносин постанову Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року та дійшов протилежного висновку, встановивши, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Стаття 242 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує суди при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, і не наділяє суди першої та апеляційної інстанції правом відступу від таких правових висновків.

Однак, наявність протилежних висновків Верховного Суду у застосуванні статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 щодо визначення календарної вислуги років у пільговому обчисленні, ускладнює виконання вимог зазначеної процесуальної норми.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що ініціювання Верховним Судом питання відступу від висновку щодо застосування норм права має розглядатись як обставина, яка зумовлює зупинення провадження з огляду на необхідність дотримання принципу єдності судової практики та обов`язковості правових висновків Верховного Суду. Крім того, в ухвалі від 26 січня 2021 р. у справі № 480/4241/18 не зазначено, від яких саме правових висновків Верховний Суд вважає за необхідне відступити.

Зважаючи на викладене, враховуючи думку представників сторін, які не заперечували проти зупинення провадження у справі за наведених вище підстав, колегія суддів вважає за необхідне скористатись правом, визначеним пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, та зупинити провадження в адміністративній справі № 160/6514/20 до набрання чинності рішенням у справі № 480/4241/18.

Керуючись статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі №160/6514/20 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії - зупинити до набрання чинності рішенням Верховного Суду у справі № 480/4241/18.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 лютого 2021 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.В. Шлай

Суддя О.О. Круговий

Суддя Т.С. Прокопчук