Справа № 953/4637/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 р.Справа № 953/4637/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Губська Я.В., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168 по справі № 953/4637/20

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просив:

- скасувати постанову Слобожанської митниці Держмитслужби №0068/80700/20 від 05.03.2020 року, згідно якої його було визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплачених митних платежів, що становить 452 353,38 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 року залишено постанову про порушення митних правил №0068/80700/20 від 05.03.2020 Слобожанської митниці Держмитслужби про накладення адміністративного стягнення без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова була прийнята з порушенням норм Митного кодексу України, а саме за відсутністю в діях позивача необхідного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Крім того, відповідач не довів, а суд першої інстанції не встановив законність та обґрунтованість розміру суми митного платежу, а відповідно і розміру штрафу передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготування правової позиції у справі.

Враховуючи, що вказана справа віднесена згідно з процесуальним законодавством до категорії термінових адміністративних справ, а також те, що справа має бути розглянута протягом розумного строку, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання.

Крім того колегія суддів зазначає, що повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи відбулося відповідно до приписів ст.268 КАС України.

Разом з тим колегія суддів зауважує, що з часу отримання апеляційної скарги (03.02.2020р., про що свідчить звіт про направлення на офіційну адресу електронної пошти відповідача, зокрема, апеляційної скарги, судової повістки) до судового засідання, яке було призначене на 10.02.2020р., у представника відповідача було достатньо часу для того, щоб підготуватися до судового засідання та викласти свою правову позицію.

Жодних належних та допустимих доказів, а саме будь-яких належним чином оформлених документів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання та необхідності перенесення розгляду справи до вказаного клопотання заявником не додано, як і не зазначено, які саме додаткові докази або пояснення відповідач бажав надати до суду апеляційної інстанції, і що суттєво могло б вплинути на розгляд справи та прийняття рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.09.2019 до Харківської митниці ДФС з Управління патрульної поліції у Харківській області надійшло повідомлення від 11.09.2019 з інформацією, що 11.09.2019 співробітниками Управління патрульної поліції в Харківській області на перехресті вул. Кільцевий шлях та вул. С. Грицевця за порушення правил дорожнього руху був зупинений автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT VIN: НОМЕР_1 під керуванням гр-на України ОСОБА_1 . Під час перевірки вказаного транспортного засобу було встановлено, що згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT VIN: НОМЕР_1 (країна реєстрацїї - Литовська Республіка) та був ввезений на митну територію України 01.06.2016 року гр. України ОСОБА_1 в зоні діяльності Харківської митниці ДФС в митному режимі "транзит" з терміном вивезення до 11.06.2016 року включно.

05 березня 2020 року в.о. заступником начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску М.І. було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0068/80700/20 від 05.03.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 452353,38 грн. (а.с. 21-23).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 493 МК України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами (ст. 495 МК України).

За приписами ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, а саме: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT VIN: НОМЕР_1 (країна реєстрацїї - Литовська Республіка) був ввезений на митну територію України 01.06.2016 року гр. України ОСОБА_1 в зоні діяльності Харківської митниці ДФС в митному режимі "транзит" з терміном вивезення до 11.06.2016 року включно.

05 березня 2020 року в.о. заступником начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску М.І. було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0068/80700/20 від 05.03.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 452353,38 грн.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що відповідач не довів, а суд не встановив законність та обґрунтованість розміру суми митного платежу, а відповідно і розміру штрафу передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 296 Митного кодексу України у разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації для митного оформлення. Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.

Разом з тим, необхідно ретельно перевірити нормативний підхід та правильність арифметичного розрахунку застосованої до позивача штрафної санкції, яка передбачена спірною у даній справі постановою.

До аналогічно висновку, дійшов Верховний Суд під час розгляду аналогічної справи, - постанова від 24.04.2018, справа №331/2608/17.

Колегія суддів звертає увагу, що вартість митних платежів апелянтом розрахована «Розрахунком платежів», яка стала підставою для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, накладеного на позивача відповідно до оскаржуваної постанови (а.с. 136 на звороті).

Проте, «Розрахунок платежів» митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки містить приблизну вартість транспортному засобу, яка визначена відносно подібних транспортних засобів.

Щодо законності і обґрунтованості розміру суми митного платежу, а, відповідно, і розміру штрафу, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, колегія суддів зазначає, що митним органом не дотримано Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі Методика).

Методикою у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики. Середня ринкова ціна такого КТЗ визначається як середнє арифметичне значення цінових показників, одержаних із зазначених джерел інформації. У разі використання середньої ринкової ціни пропозиції до продажу КТЗ її необхідно звести коригуванням до ціни продажу, застосовуючи відповідне співвідношення стосовно аналогічних КТЗ із довідників, зокрема передбачених додатком 8. Коригування вартості КТЗ залежно від пробігу та строку експлуатації здійснюється із застосуванням підбору аналога і відповідно до вимог пунктів 7.8, 7.9 та підпунктів 7.12.1, 7.12.2 пункту 7.12 цієї Методики. Подальше коригування вартості КТЗ залежно від технічного стану, комплектності, укомплектованості, відновлення й оновлення складових частин тощо здійснюється за формулами (9), (10), (11), а також з врахуванням процента Д додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання та експлуатації (таблиця 4.1 додатка 4) та процента додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами.

Відповідно до п. 3.2 Методики найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки.

Відповідно до інформації, наданої Харківській митниці ДФС на службову записку від 13.11.2019 №1896/20-70-20-04 Заступником начальника управління ВКМВ УАМП та МТР, середня вартість автомобілів «VOLKSWAGEN PASSAT», з типом двигуна - бензиновий, потужність - 110, рік виготовлення 1998 становить від 500 Євро (а.с.129).

До вказаної службової записки додано витяг митних оформлень (а.с.130).

Проте, колегія суддів зазначає, що з зазначеної інформації з службової записки та витягу митних оформлень не можливо встановити який пробіг, технічний стан, комплектність, укомплектованість, відновлення й оновлення складових частин тощо.

Відповідно до V розділу Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Таким чином, для визначення вартості автомобіля не були враховані всі наявні обставини, які стосувались вказаного ТЗ.

Отже, розрахунок митної вартості автомобіля був здійснений у порушення принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, та формул, зазначених в п. 7.35 Методики, що унеможливлює обґрунтоване визначення розміру адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Аналізуючи фактичні обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги статті 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, враховуючи, що з матеріалів справи неможливо достовірно встановити розмір митної вартості автомобіля, розмір митних платежів і розмір штрафу, колегія суддів приходить до висновку, що постанова у справі про порушення митних правил №0068/80700/20 від 05.03.2020 року підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил - закриттю, у зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 250, 271, 272 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 року у справі № 953/4637/20 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску М.І. у справі про порушення митних правил №0068/80700/20 від 05.03.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплачених митних платежів, що становить 452353,38 грн., та провадження у справі - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова О.В. Присяжнюк