Справа № 200/5635/20-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року справа №200/5635/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

секретар судового засідання Сізонов Є.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гудзенко Л.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/5635/20-а (головуючий І інстанції Зеленов А.С., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 109433,43 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у задоволені позову відмовлено (а.с. 145-148).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов. Апелянт вважає, що поновлення його на посаді на підставі рішеня суду не скасовує право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а.с. 153-161).

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24 грудня 2019 року № 3889/1 позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 28 грудня 2019 року згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, з припиненням державної служби. Також, вирішено виплатити позивачу компенсацію за частину невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17 липня 2019 року по 28 грудня 2019 року у кількості 7 календарних днів, за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 5 років стажу державної служби у кількості 1 календарний день, за невикористану додаткову оплачувану відпустку за 6 років стажу державної служби у кількості 2 календарних дні, за невикористану додаткову оплачувану відпустку, як жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, за 2019 рік тривалістю 10 календарних днів (а.с. 11).

Листом від 13.05.2020 року відповідач повідомив, що 29 квітня 2020 року на рахунок позивача перераховано недораховані суми заробітної плати в сумі 7588,35 грн.: за відпустку протягом 2019 року в сумі 1967,35 грн. та недораховані кошти у сумі 5621 грн. компенсації за невикористану частину відпустки. На виконання рішення суду у квітні 2020 року нараховано та виплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 16317,99 грн. за 13 робочих днів січня 2020 року, 1255,23 грн. за 1 робочий день березня 2020 року. На підставі наказів нараховано та виплачено відпускні за 17 календарних днів в сумі 7649,24 грн. та 5110 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки. У травні 2020 року донараховано 487,99 грн. відпускних та 390 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки (а.с. 14-15).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 200/1070/20-а, позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24 грудня 2019 року № 3889/1 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з дня звільнення з посади; стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17573,22 грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів (а.с. 113-117).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 200/1070/20-а скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 200/1070/20-а в частині суми стягнення середнього заробітку; прийнято нову постанову у зазначеній частині; стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 її середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 65271,96 грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 118-121).

Згідно ч. 1 статті 3 Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі Закон № 889) цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

За змістом ч. 2 статті 3 Закону № 889 дія цього Закону поширюється на державних службовців, зокрема, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Згідно ч. 3 статті 5 Закону № 889 правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За змістом ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено вище, рішенням суду у справі № 200/1070/20-а позивача поновлено на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з дня звільнення з посади - 28 грудня 2019 року.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20 березня 2020 року № 34, прийнятим на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року № 200/1070/20-а, скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 3889/1 від 24 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено позивача на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 28 грудня 2019 року (а.с. 71).

В трудовій книжці позивача наявний запис про недійсність попереднього запису за № 24 про звільнення (а.с. 129).

Наказом № 80/1 від 18 липня 2020 року ОСОБА_1 з 20 липня 2020 року звільнено з займаної посади у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, згідно п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 129).

Отже, до 20 липня 2020 року позивач перебував у трудрових відносинах із відповідачем.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі № 200/1070/20-а стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 65271,96 грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Тобто, та обставина, на яку посилається позивач, а саме не проведення з ним всіх розрахунків при його звільненні - не знайшла свого підтвердження за матеріалами справи, оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції в Донецькій області № 3889/1 від 24 грудня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено на посаді.

Таким чином, фактично звільнення позивача не відбулося, оскільки наказ про звільнення скасовано, а позивача поновлено на посаді з моменту звільнення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст.ст. 116,117 КЗпП України.

Колегія суддів зазначає, що застосовування ст.ст. 116-117 КЗпП України можливе лише у випадку, коли працівник звільнений і він не оспорює це звільнення, виплати всіх сум, що належать звільненому працівнику від підприємства установи, організації в день звільнення не може бути, якщо працівник поновлений на роботі рішенням суду. Цей працівник не може вважатись звільненим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16. За порушення трудових прав працівника при одному звільненні не можливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Крім того, порушене право позивача поновлено на підставі рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 200/1070/20-а.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/5635/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 10 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв