Справа № 715/2479/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 715/2479/20

Головуючий у 1-й інстанції: Цуренко В.А.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

11 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби з позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил від 13 жовтня 2020 року №1189/30500/20 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме 330439,80 грн.

2. В обгрунтування позову зазначив, що відповідно до змісту постанови від 13 жовтня 2020 року, він 11.08.2020 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», р.н.з. НОМЕР_1 , заїхав в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби України, маючи статус громадянина-резидента, для перетину митного кордону, надав працівникам митниці паспортний документ громадянина Республіки Румунії, чим своїми діями умисно ухилився від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вказаного транспортного засобу.

3. Вважає наведене вище рішення службової особи органу владних повноважень таким, що суперечить нормам МК України з огляду на його статус нерезидента України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

4.1. Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил від 13 жовтня 2020 року №1189/30500/20 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Закарпатської митниці Держмитслужби України.

4.2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Закарпатської митниці Держмитслужби ДМС України, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень, 40 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

5. Апелянт Закарпатська митниця Держмитслужби вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

6. Апелянт зазначив, що оскільки у ОСОБА_1 наявний як паспорт громадянина України, так і паспорт громадянина Румунії, та він має постійне місце проживання на території України, то відповідно до норм чинного законодавства України, він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України, має статус громадянина - резидента та на території України повинен користуватись документами громадянина України, що передбачені чинним законодавством України.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови митниці №1189/30500/20 від 13.10.2020 року 11.08.2020 року о 14 год. 57 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби України заїхав легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . До митного оформлення останній надав паспорт громадянина Румунії та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу та заявив митний режим «тимчасового ввезення до 1 року», а також повідомив про постійне місце проживання у Румунії, що у свою чергу дає підставу ввезення транспортного засобу на митну територію України без сплати відповідних митних платежів.

8. В ході митного контролю транспортного засобу та особистих речей у ОСОБА_1 було виявлено паспорт громадянина України для в`їзду за кордон. Також в результаті проведеної аналітично-пошукової роботи встановлено, що ОСОБА_1 виїжджав з митної території України на автомобілі марки «Volkswagen Passat», р.н.з. НОМЕР_1 , на підставі паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

9. Вартість транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», р.н.з. НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , згідно експертного висновку від 18.09.2020 №-0287, станом на 11.08.2020 року складає 5067,34 євро, що за курсом Національного Банку України становить 164512,71 грн.

10. Таким чином, на думку митниці, вищезазначені дії ОСОБА_1 мають ознаки складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, тобто дії, спрямовані на неправомірне ухилення від сплати митних платежів, оскільки ОСОБА_1 , маючи статус «громадянина-резидента», при переміщенні транспортного засобу на територію України, подав митниці паспорт громадянина Румунії, тобто як «громадянина-нерезидента».

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

18. Позивач вважає наведене вище рішення службової особи органу владних повноважень таким, що суперечить нормам МК України

19. Апелянт вважає, що позивачем порушені вимоги ст.485 Митного кодексу України при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу іноземної реєстрації. Надаючи паспорт громадянина Румунії, ОСОБА_1 вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Статтею 485 Митного кодексу України (МК України) визначено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

21. Згідно з п. 1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

22. Згідно з ч. 3 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

23. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

24. Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

25. Пунктом 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III визначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

26. Положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII, п. 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201 встановлено, що документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

27. Пунктом 1 ч. 1 ст. 50 МК України визначено, що для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

28. Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

29. Основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України є її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

30. Для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме: мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

31. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом невірно визначена митна вартість товару та необгрунтовано застосування іншого методу визначення митної вартості транспортного засобу відмінного від основного.

32. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

33. Підставою накладення адміністративного стягнення стало те, що позивач під час ввезення транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», р.н.з. НОМЕР_1 , через митний кордон України ОСОБА_1 маючи статус "резидента", надав документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

34. Пунктом 50 ч.1ст. 4 Митного кодексу України визначено, що резиденти це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном;

35. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

36. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

37. Стаття 6 зазначеного Закону визначає, що реєстрація та продовження реєстрації тимчасового перебування іноземців, осіб без громадянства здійснюються відповідно до законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

38. Згідно з листом ДФС від 10.02.2016 № 1341/М/99-99-17-02-03-14 відповідно до п.п. 14.1.122 п. 14.1 ст.14 Кодексу нерезидент це фізична особа, яка не є резидентом України. Статус резидента в Україні визначається відповідно до положень п.п. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент це фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності. Документами, що підтверджують перебування фізичної особи нерезидента на митній території України понад 183 календарні дні є паспортний документ та/або імміграційна картка, довідка з прикордонної служби, а також документи, на підставі яких він тимчасово (постійно) проживає в Україні.

39. Згідно положень Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", п. 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

40. Отже, чинним законодавством передбачено порядок визнання резидентського статусу осіб.

41. Проте, в матеріалах справи не містяться жодних належних доказів, які підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 за кордоном.

42. Таким чином, оскільки у ОСОБА_1 наявний як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, враховуючи відсутність у позивача документів, які підтверджують його постійного місця проживання на території Румунії, суд приходить до висновку, що позивач є резидентом і зобов`язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України.

43. Відтак, оскаржуваною постановою зафіксовано вчинення позивачем дій, що мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

44. Отже, ОСОБА_1 , як громадянин України при ввезенні на територію України автомобіля марки «Volkswagen Passat» повинен був сплатити передбачені законодавством митні платежі.

45. Оцінюючи розмір штрафу, накладеного на позивача постановою у справі про порушення митних правил, колегія суддів виходить з наступного.

46. Відповідно до ч.6 ст. 104 Митного кодексу України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

47. Відповідно до пункту 27 статті 4 МК України митні платежі складаються з мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

48. Згідно з положеннями Закону України "Про митний тариф України" розмір ввізного мита визначається за встановленими цим Законом ставками в процентному відношенні від митної вартості. Ставки акцизного податку визначені статтею 215 ПК України залежно від об`єму двигуна автомобіля.

49. Базою оподаткування податком на додану вартість згідно з статтею 188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

50. Відповідно до пункту 189.3 статті 198 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб`єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

51. Згідно з Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17 березня 2008 року № 229), вартість транспортного засобу визначається згідно з документами про право власності на цей транспортний засіб, а у разі відсутності такої інформації - згідно з висновком відділу митного органу, у зоні діяльності якої розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який переміщується транспортний засіб. Такий порядок визначення вартості транспортного засобу, застосовується при його ввезенні на територію України у режимі імпорту, тобто при добровільному декларування цього транспортного засобу.

52. В даному випадку добровільне декларування позивачем автомобіля в режимі імпорту відсутнє, а визначення вартості здійснювалось в процедурі розгляду справи про порушення митних правил, проведення якої регламентовано розділом XIX Митного кодексу України.

53. Відповідно до статті 508 МК України однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, яка в свою чергу відповідно до вимог статей 515, 516 МК України призначається на підставі постанови посадової особи митного органу, у провадження якої знаходиться справа про порушення митних правил, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

54. Згідно зі статтею 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування кожної справи, вирішення її з дотриманням закону. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу.

55. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надавав митному органу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил здійснювалось шляхом проведення експертного дослідження.

56. 46. Судом першої інстанції встановлено, що вартість транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», р.н.з. НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , згідно експертного висновку від 18.09.2020 №-0287, станом на 11.08.2020 року складає 5067,34 євро, що за курсом Національного Банку України становить 164512,71 грн.

57. Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок про необхідну до сплати суму митних платежів ґрунтується на належному доказі у справі про порушення митних правил, оскільки визначає точний розрахунок митних платежів по вказаному транспортному засобу.

58. Суд першої інстанції викладеного не встановив, у зв`язку з чим прийняв необґрунтоване та незаконне рішення про часткове задоволення позовних вимог.

59. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

60. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

61. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

62. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

63. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

64. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

65. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

66. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

67. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

68. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби задовольнити повністю.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.