Справа № 333/794/21
Суддя: Тучков С. С.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/794/21
Провадження № 2-а/333/51/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача Біюн О.В., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за позовом Комунарського районного відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Комунарський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд громадянина Грузії ОСОБА_1 примусово видворити за межі України, заборонити йому подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років, затримати і помістити в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення подальшого видворення за межі території України, терміном на шість місяців, посилаючись на те, що 09.02.2021 року до позивача звернувся відповідач, який зазначив, що перебуває в Україні з порушенням правил перебування, бажає повернутися до Грузії, але не має грошових коштів. 27.03.2018 року Холодногірським РВ у м.Харкові УДМС України в Харківській області було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у зв`язку з тим, що останній порушив правила перебування, тобто проживав за документом, а саме: посвідкою на тимчасове проживання в Україні, серії НОМЕР_1 , термін дії якої закінчився 09.03.2018 року. 24.04.2018 року Холодногірським РВ у м.Харкові УДМС України в Харківській області на підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Грузії ОСОБА_1 . Відповідно до цього рішення відповідач зобов`язався покинути територію України у термін до 04.05.2018 року. 09.02.2021 року Комунарським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП, а саме: порушення правил перебування, так як він не виїхав за межі України в семиденний строк після закінчення строку дії посвідки та проживає за документом, термін дії якого закінчився. ОСОБА_1 не має постійного місця проживання та постійного джерела доходу, не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову не заперечував і суду пояснив, що він дійсно прибув на територію України у 2017 році, перевищив дозволений термін перебування на території України, з особистих причин не виїхав та не виконав рішення про його примусове повернення до країни походження, при цьому добровільно підписав зобов`язання на виїзд з території України до 04.05.2018 року, однак наміру виконувати рішення не мав, оскільки у нього відсутні на це грошові кошти. З дружиною він розлучився, інших родичів і місця проживання на території України у нього немає. Наголосив, що іншим чином повернутися на територію Грузії він не може.

Заслухавши представника позивача, відповідача, упевнившись у розумінні останнім значення свої дій та його вільному волевиявленні щодо визнання позову, дослідивши матеріали і надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що строк дії посвідки № НОМЕР_1 , виданої 17.03.2017 року, про тимчасове проживання ОСОБА_1 на території України закінчився 09.03.2018 року.

09.02.2021 року до Комунарського РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області звернувся ОСОБА_1 з письмовою заявою, в якій зазначив, що перебуває в Україні з порушенням правил перебування, місця проживання і родичів на Україні у нього немає, з дружиною розлучився, бажає повернутися до Грузії, але не має грошових коштів.

Постановою Холодногірського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області від 27.03.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у зв`язку з тим, що останній порушив правила перебування, тобто проживав за документом, а саме: посвідкою на тимчасове проживання в Україні, серії НОМЕР_1 , термін дії якої закінчився 09.03.2018 року.

Рішенням Холодногірського РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області від 24.04.2018 року на підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства ухвалено примусово повернути до країни походження громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 і зобов`язано його покинути територію України до 04.05.2018 року. ОСОБА_1 був ознайомлений із зазначеним рішенням, про що свідчить його особистий підпис.

09.02.2021 року Комунарським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії ПР МЗП №000989 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП, про те, що останній з 17.03.2018 року порушує правила перебування в Україні, а саме: не виїхав за межі України в семиденний строк після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання та проживає за документом, термін дії якого закінчився 09.03.2018 року, і винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави та строк для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №367/2334/19, від 8 серпня 2019 року у справі №362/1634/19, від 27 лютого 2020 року у справі №585/2811/19, від 20 жовтня 2020 року у справі №743/1027/18.

Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення встановлених правил перебування іноземців на території України та проживання без дозволів на право перебування на території держави, не виконав рішення про його примусове повернення, постійного місця проживання та близьких родичів на території України не має, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, а відтак грубо порушив вимоги ст. ст. 9, 16, 23, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача за межі України та заборону останньому подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить затримати відповідача із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Таким чином, заходи, визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути застосовані до іноземця чи особи без громадянства, зокрема, за наявності двох умов: вчинення такою особою порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, а також відсутність в неї документа, що дає право на виїзд з України.

Суд враховує, що відповідно до пункту 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Зокрема, відповідно до пункту "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Слід зазначити, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Як встановлено з матеріалів справи, оскільки відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не виїхав за межі України в семиденний строк після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання та проживає за документом, термін дії якого закінчився 09.03.2018 року, добровільно рішення про його примусове повернення тривалий час (а саме з 04.05.2018 року) не виконує, то є підстави для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Суд вважає, що затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в цьому випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України, так як, відповідач не працевлаштований, коштів на самостійне придбання квитків не має, отже, не має коштів на внесення застави та не може бути переданий на поруки підприємства, установи чи організації. Також суд враховує позицію відповідача, який просив суд задовольнити позов і не заперечував проти його затримання.

Згідно з ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку щодо наявності підстав для задоволення зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.288, 289 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунарського районного відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити повністю.

Примусово видворити громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

Затримати громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , і помістити в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення його за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Заборонити громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Позивач: Комунарський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, м.Запоріжжя, вул.Космічна, буд.40.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десятиденного строку із дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повне рішення складене та проголошене в судовому засіданні 11 лютого 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков