Справа № 640/17997/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року про залишення позову без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) з вимогами про зобов`язання надати накази, на підставі яких ОСОБА_1 звільнено зі служби; матеріалів службового розслідування та документів, на підставі яких прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано останньому строк для надання суду обґрунтування пропуску строків звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивачем 13.11.2019 подано заяву про усунення недоліків, в якій вказано, що через відсутність документів, що підтверджують звільнення ОСОБА_1 , а саме: наказу про виключення зі списку військової частини, він був позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі №640/17997/19, зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірену копію наказу, на підставі якого позивача звільнено зі служби та належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування та запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву, копію відзиву одночасно надіслати позивачу.

Також у вказаній ухвалі зазначено, що питання щодо строків звернення до суду із відповідним позовом, буде вирішено після надання письмових пояснень та доказів відповідачем стосовно спірних правовідносин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2020 позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин.

При цьому суд зазначив, що позивач дізнався про наявність наказу про звільнення та мав ознайомитись з текстом наказу ще 11.02.2019, однак, як вбачається з акту відмови про отримання документів про звільнення, позивач відмовився від наданого йому права на ознайомлення.

Суд зазначив, що повідомлені позивачем обставини не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними підстав пропуску строку на звернення до суду та поновлення такого строку. Зокрема, позивачем необґрунтовано причини тривалого очікування отримання спірного наказу. Позивачем не надано доказів того, що військова частина НОМЕР_1 чинила йому перешкоди в наданні доступу до ознайомлення з текстом наказу. Не доведено також, що відповідач у будь-який інший спосіб не надав інформацію щодо прийнятого ним оскаржуваного наказу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу та доповнення до заяви, в яких просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, наполягаючи на тому, що він пропустив строк звернення до суду з цим позовом з поважних причин, оскільки через відсутність документів, що підтверджують його звільнення та неможливість ознайомитись із їх змістом фактично був позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним позовом.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що строк звернення до суду з позовом у цій справі пропущений ним з поважних причин та підлягає поновленню, а також, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні..

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як зазначено судом першої інстанції, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Отже, законодавством чітко регламентовано 6-місячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом за захистом прав, свобод та інтересів особи, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач дізнався про наявність наказу про його звільнення 05 лютого 2019 року.

На користь таких обставин свідчать наступні документальні докази.

Згідно акту відмови від ознайомлення та підписання акту службового розслідування від 05 лютого 2019 року (а.с.51) позивач відмовився від наданого йому права на ознайомлення з документами стосовно підстав його звільнення.

З листа В/ч НОМЕР_1 від 08 травня 2019 року, яку надав до суду першої інстанції сам позивач (а.с.29), вбачається, що під час особистого прийому у заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-майора Голоднюка О. 13 та 19 лютого 2019 року, позивачу надавалися роз`яснення щодо порядку дій під час звільнення. Окрім того, позивач письмово звертався до відповідача із запитами щодо надання йому певних документів за наведеним переліком, зокрема, й тих, що стали підставою його звільнення. При цьому перший запит отриманий відповідачем згідно вхідного штампу 20.03.2019.

Наведене вказує на те, що, будучи обізнаним про факт звільнення з військової служби, позивач ухилявся від ознайомлення з документами, які його цікавили та зволікав із зверненнями щодо отримання певних документів.

При цьому, судом першої інстанції та колегією апеляційного суду встановлено, що з даним адміністративним позовом з визначеним предметом щодо зобов`язання відповідача надати документи про звільнення, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 29.09.2019, тобто із порушенням визначеного процесуальним законом шестимісячного строку, пояснюючи це тим, що не може отримати документи стосовно свого звільнення.

Однак, доводи апелянта про те, що він був позбавлений можливості звернутися до суду із позовом у визначений строк через відсутність документів, що підтверджують його звільнення та неможливість ознайомитись із їх змістом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, предметом даного позову є зобов`язання відповідача вчинити дії надати матеріали службового розслідування та документи щодо звільнення, а не законність/протиправність самого наказу про звільнення. Виходячи з цього, позивач мав обґрунтувати обставини неможливості звернення до суду з даним предметом у межах шестимісячного строку, за умов наявності фактів неотримання ним таких документів у день звільнення 05 лютого 2019 року, чого він не зробив.

Відтак, обґрунтування позивачем підстав пропущення строку звернення до суду не дають достатніх та переконливих підстав для визнання їх поважними.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду з даним позовом починається не з дати прийняття оскаржуваних позивачем наказів, а з дати, коли позивач фактично отримав змогу ознайомитися з текстом наказу про звільнення та матеріалами службового розслідування. (Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 у справі №826/7354/18.)
Визначені процесуальним законом строки звернення до суду - це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини. (Ухвала Верховного Суду від 20.01.2020 у справі №9901/601/19 адміністративне провадження №П/9901/601/19, залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020.)
Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не спростовано правильності висновків суду першої інстанції щодо пропуску строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення.

Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року колегія суддів залишає без змін.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко