Справа № 200/252/21-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 р. Справа№200/252/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Толстолуцької М.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 273 від 30.11.2020 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди: період проходження строкової військової служби в лавах Збройних сил Радянської армії з 25.11.1985 по 04.12.1987; період навчання в УКК з 01.04.1988 по 30.04.1988, з 18.04.1991 по 31.05.1991; період роботи на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» з вересня 2020 року по листопад 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства та підлягає скасуванню. Вмотивовуючи свою позицію, позивач зазначив, що 27 листопада 2020 року він звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем 30 листопада 2020 року прийнято рішення № 273 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи.

Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення зазначених вимог позивача, просив у задоволенні його позовних вимог відмовити в повному обсязі. Так, у наданому відзиві на позовну заяву зазначено, що за підсумками перевірки змісту та належного оформлення наданих документів відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 від 25.11.2005, встановлено, що дублікат трудової книжки НОМЕР_2 від 16.12.2019, містить запис про навчання з 01.09.1988 по 01.09.1990, в якому відсутня дата видачі диплому, період роботи з 25.10.1993 по 17.12.2001, перетинається з періодом роботи з 17.09.1990 по 28.03.1997 (відповідно до довідки №1-175 від 13.11.2020), крім того вищевказані періоди неможливо врахувати, оскільки записи зроблені раніше дати заповнення трудової книжки. До пільгового стажу не враховано періоди навчання на курсах з 01.04.1988 по 30.04.1988, з 18.04.1991 по 31.05.1991, оскільки не додержані умови підтвердження періодів навчання підземним професіям та період роботи з 09.2020 по 11.2020, оскільки відсутня сплата страхових внесків. Відповідно до наданих документів та наданих наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивача склав 26 років 10 місяців 22 дні, пільговий стаж за списком №1 - 6 років 9 місяців 3 дні. У зв`язку з чим, відповідачем було прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач - Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, згідно п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 були надані скановані документи: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; паспорт; трудова книжка (дублікат) НОМЕР_2 від 16.12.2019; військовий квиток НОМЕР_3 від 22.11.1985; диплом про навчання НОМЕР_4 від 30.06.2014, С15 №104644 від 30.06.2015; довідки №1-175 від 13.11.2020 про підтвердження пільгового характеру роботи на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченка»; довідка про підземні виходи на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченка» №1-175 від 13.11.2020; історико-інформаційна довідка №595 від 13.11.2020 по ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченка»; архівна довідка №592, 593 від 13.11.2020; довідка №1-2455 від 17.11.2020 про підтвердження пільгового характеру роботи; виписка з наказу №375 від 20.09.2019 по ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; накази про атестацію робочих місць за умовами праці та перелік пільгових професій №280 від 28.06.1995, №162 від 08.04.2019; довідка про заробітну плату №594 від 13.11.2020; свідоцтво про смерть дитини НОМЕР_5 від 06.06.2019; долучені індивідуальні відомості про застраховану особу (код НОМЕР_1 ) з 2005 по 2020 роки.

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 273 від 30.11.2020 року відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи.

Судом встановлено, що дублікат трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 16.12.2019 містить записи за спірний період, зокрема:

- №1 - 25.11.1985 по 04.12.1987 - про службу в лавах Радянської армії;

- №2 - 24.03.1988 - про прийняття учнем гірника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею на дільниці РГВ Шахта ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля»;

- №3 - 01.04.1988 - про направлення на курси в УКК «Україна» за професією по ремонту гірничих виробок;

- №4 - 28.05.1988 - про направлення на практичне навчання за професією гірник по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею на дільниці РГВ;

- №8 - 17.09.1990 - про прийняття гірником по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею на видобувничій дільниці №2 Шахти ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля»

- №9 - 18.04.1991 - про переведення учнем гірник очисного забою підземним з повним робочим днем під землею ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченка»;

- №10 - 18.04.1991 - про направлення на курси в УКК в/о «Селидіввугілля» за професією гірник очисного забою;

- №11 - 11.06.1991 - про практичне навчання за професією гірник очисного забою підземним з повним робочим днем під землею на ділянці №2;

- №20 - 25.09.2020 - прийнятий майстром гірничим підземним з повним робочим днем на підземних роботах та направлений на дільницю шахтного транспорту на ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»;

- №21 - 23.12.2020 - про звільнення за власним бажанням згідно зі ст. 36 КЗпП України ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» /а.с. 26-27/.

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 273 від 30 листопада 2020 року, не зараховано до стажу позивача період навчання з 01.09.1988 по 01.09.1990, в якому відсутня дата видачі диплому, період роботи з 25.10.1993 по 17.12.2001, оскільки перетинається з періодом роботи з 17.09.1990 по 28.03.1997 (відповідно до довідки №1-175 від 13.11.2020), крім того зазначено, що вищевказані періоди неможливо врахувати, оскільки записи зроблені раніше дати заповнення трудової книжки. До пільгового стажу не враховано періоди навчання на курсах з 01.04.1988 по 30.04.1988, з 18.04.1991 по 31.05.1991, оскільки не додержані умови підтвердження періодів навчання підземним професіям та період роботи з 09.2020 по 11.2020, оскільки відсутня сплата страхових внесків. Відповідно до наданих документів та наданих наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж позивача склав 26 років 10 місяців 22 дні, пільговий стаж за списком №1 - 6 років 9 місяців 3 дні.

За таких обставин відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Відповідно до розрахунку стажу позивача період проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії з 25.11.1985 по 04.12.1987 зараховано тільки до загального стажу, період роботи з вересня 2020 по листопад 2020 року не зараховано до страхового та пільгового стажу.

Отже, предметом спору у справі є не врахування управлінням періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії з 25.11.1985 по 04.12.1987, періоди навчання на курсах з 01.04.1988 по 30.04.1988, з 18.04.1991 по 31.05.1991 та період роботи з 17.09.1990 по 28.03.1997, з 09.2020 по 11.2020 до пільгового стажу позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно частини першої зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Щодо необхідності зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду проходження строкової військової служби з 25.11.1985 по 04.12.1987 надано військовий квиток НОМЕР_3 , в якому чітко вказано період проходження строкової військової служби, також запис на сторінках 2,3 дубліката трудової книжки містить відповідне посилання на період проходження строкової військової служби, однак суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзацом 2 частини статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» зокрема, статтею 17-1, передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог абзацу дев`ятого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року N 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Крім того, положеннями ч. 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 року визначено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто цими нормами було передбачено врахування періоду військової служби при визначенні права на пільгову пенсію.

Судом встановлено, що позивач після проходження військової служби з 24.03.1988 працював учнем гірника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею на дільниці РГВ Шахта ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля».

Таким чином, суд дійшов висновку, що період служби зараховується до пільгового стажу за Списком № 1.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового та пільгового періодів навчання в учбово-курсовому комбінаті з 01.04.1988 по 30.04.1988, з 18.04.1991 по 31.05.1991, суд зазначає наступне.

Відповідачем відмовлено у зарахуванні цих періодів, оскільки не додержані умови підтвердження навчання підземним професіям.

Дублікатом трудової книжки позивача, на сторінках 2, 3, 6, 7, 8, 9 підтверджено перебування позивачу у спірний період на навчанні в учбово-курсовому комбінаті.

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах: довідка №1-175 від 13.11.2020 яка уточнює особливий характер чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії, видана ОСОБА_1 , про те, що зазначена особа працювала повний робочий день та виконувала горні роботи по видобутку вугілля підземним способом на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» за період з 24.03.1988 по 31.03.1988 за професією, посадою учень гірника по ремонту гірничих виробок на дільниці ГРВ, за період з 01.04.1988 по 27.05.1988 за професією, посадою курси при УП ш. «Україна» за професією учень гірника по ремонту гірничих виробок з оплатою згідно з тарифною ставкою підземного робочого; з 28.05.1988 по 11.08.1988 за професією, посадою учень гірника по ремонту гірничих виробок на дільниці ГРВ (виробнича практика) за період з 12.08.1988 по 26.08.1988 за професією, посадою гірник по ремонту гірничих виробок 2 розряду; за період з 17.09.1990 по 17.04.1991 за професією, посадою гірник по ремонту гірничих виробок 3 розряду на дільниці 2; за період з 18.04.1991 по 10.06.1991 за професією, посадою учень гірника очисного забою з оплатою з оплатою згідно з тарифною ставкою підземного робочого; за період з 11.06.1991 по 26.07.1991 за професією, посадою гірник по ремонту гірничих виробок (виробнича практика) на дільниці 2/а.с.12-14/.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Судом встановлено і підтверджено наявними в справі матеріалами, що позивач навчався з 20 березня 2002 року по 28 серпня 2002 року в учбово-курсовому комбінаті ДХК «Добропілля вугілля» на курсах електрослюсаря підземного

Тобто, позивач проходив навчання та працював за фахом, а присвоєна кваліфікація є роботою за набутою професією

За таких обставин відповідач неправомірно не зарахував до стажу позивача час його навчання з 01.04.1988 по 30.04.1988 в учбово-курсовому комбінаті при шахті «Україна», з 18.04.1991 по 31.05.1991 в учбово-курсовому комбінаті при в/о «Селидіввугілля».

Щодо посилання відповідача у спірному рішенні про неможливість зарахувати період роботи позивача з 17.09.1990 по 28.03.1997, оскільки записи зроблені раніше дати заповнення трудової книжки, суд зазначає наступне.

Дублікатом трудової книжки позивача, на сторінках 6-11 підтверджено фат роботи позивача на шахті ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля.

Крім того, відповідно до довідки №1-175 від 13.11.2020 яка уточнює особливий характер чи умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії, видана ОСОБА_1 , про те, що зазначена особа працювала повний робочий день та виконувала горні роботи по видобутку вугілля підземним способом на ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» за період з 27.07.1991 по 29.08.1993 за професією, посадою гірник очисного забою 5 розряду на дільниці 2, з 01.07.1992 на дільниці № 3, за період з 30.08.1993 по 28.03.1997 за професією, посадою гірник по ремонту гірничих виробок 3 розряду на дільниці «осушення» /а.с.15/.

Також на підтвердження факту роботи позивача з 17.09.1990 по 28.03.1997, ним надано архівну довідку №593 від 13.11.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний міжгалузевий архів».

Приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п.п 2, 3 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Відповідачем не надано суду доказів про звернення до ДП «Шахта ім. Д.С. Коротченко» для перевірки достовірності відомостей зазначених в дублікаті трудової книжки.

Суд зауважує, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності відомостей зазначених в дублікаті трудової книжки.

Суд дослідивши дублікат трудової книжки позивача НОМЕР_2 зазначає, що записи по спірним періодам виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, тобто акуратно, кульковою ручкою, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону зазначені, записи містять необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи та посилання на відповідні накази, на підставі яких такі записи було внесено, а також запис про звільнення завірений печаткою підприємства, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового та пільгового стажу період роботи позивача на шахті ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля з 17.09.1990 по 28.03.1997.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи за вересень - листопад 2020 року на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» через відсутність відомостей про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Так, згідно індивідуальної відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5) вбачається, що за вересень 2020 року, заробітна плата нараховувалася, проте, проте страхові внески не сплачено.

Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма ОК-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24 травня2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах: виписка із наказу по ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» №375а від 20.09.2019 професія майстер гірничий підземний, підтверджено право на льотне пенсійне забезпечення згідно списку №1, розділ 1, підрозділ 1 за результатами атестації робочих місць; довідка №2455 від 17.11.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній у ній на ім`я ОСОБА_1 за період з 25.09.2020 по теперішній час працює за посадою підземний майстер гірничий /а.с.16-17.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи за вересень-листопад 2020 року через відсутність відомостей про сплату страхових внесків, та необхідність зарахування до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 25.09.2020 по 23.12.2020 на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»

Крім того, на підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до З акону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженогопостановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року,в редакціїпостанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Судом встановлено, що відповідачем не було вжито заходів для отримання додаткових відомостей щодо роботи позивача у період з 19 лютого 1998 року по 1 червня 1998 року.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового (пільгового) стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, суд керуючись ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу період проходження строкової військової служби в лавах Збройних сил Радянської армії з 25.11.1985 по 04.12.1987; зарахувавши до страхового та пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди: період навчання з 01.04.1988 по 30.04.1988 в учбово-курсовому комбінаті при шахті «Україна»; період навчання з 18.04.1991 по 31.05.1991 в учбово-курсовому комбінаті при в/о «Селидіввугілля»; період роботи на шахті ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля з 17.09.1990 по 28.03.1997; період роботи на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» з 25.09.2020 по 23.12.2020.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (пункт 25 рішення).

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, враховуючи протиправність дій відповідача, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №273 від 30.11.2020 про відмову в призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу період проходження строкової військової служби в лавах Збройних сил Радянської армії з 25.11.1985 по 04.12.1987; зарахувавши до страхового та пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди: період навчання з 01.04.1988 по 30.04.1988 в учбово-курсовому комбінаті при шахті «Україна»; період навчання з 18.04.1991 по 31.05.1991 в учбово-курсовому комбінаті при в/о «Селидіввугілля»; період роботи на шахті ім. Д.С. Коротченко в/о «Селидіввугілля з 17.09.1990 по 28.03.1997; період роботи на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» з 25.09.2020 по 23.12.2020, з урахуванням висновків суду у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривні 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 11 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя М.М. Толстолуцька