Справа № 382/2249/19
Суддя: Кисіль О. А.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2249/19
провадження № 2-а/382/2/21
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2021 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кисіль О.А.,

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Катамадзе Іраклія Григоровича, третьої особи без самостійних вимог Київська міська митниця ДФС про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з даним позовом в якому зазначив, що 05 грудня 2019 року заступником начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Катамадзе Іраклієм Григоровичем було винесено постанову, яку я отримав рекомендованим листом 12.12.2019 року, про порушення митних правил відповідальність якої передбачена ст.. 468 Митного кодексу України (далі МКУ), де вказано, що я нібито порушив режим зони митного контролю. Ознайомившись з постановою, вважаю викладені в ній факти не мають свого підтвердження. Оскільки для потрапляння на територію Київської міської митниці ДФС, що знаходиться за адресою: бульвар Вацлава Гавела,8А, м. Київ, я потрапив через КПП № 2 шляхом пред`явлення посвідчення водія серії НОМЕР_1 і був допущений на територію митниці через посадову особу, яка знаходилася на КПП № 2.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав: пунктом 4.1. Порядку створення зон митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 583 від 22.05.2012 року забезпечення дотримання режиму, законності та правопорядку у зону митного контролю, здійснюється посадовими особами митного органу, у зоні діяльності якого вона створена.

Доступ у ЗМК надається тільки посадовим особам митного органу, які безпосередньо беруть участь у здійсненні митних формальностей, посадовим особам органів державної влади, які здійснюють передбачені частиною першою статті 319 Митного кодексу України види контролю під час переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України та декларантами на час здійснення митними органами митних формальностей щодо товарів та транспортних засобів, які пред`являються ними для митного контролю.

Правилами ч.2 ст. 332 Митного кодексу України визначено, Проведення господарських робіт у зоні митного контролю, переміщення через межі зони митного контролю і в межах цій зони товарів, транснортаих засобів громадян, як, не перетинають митний кордон України, посадових осіб інших крім митниць, територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а також посадових осіб державних органів, які не здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу, відбуваються з дотриманням режиму зони митного контролю і допускаються тільки з письмового дозволу керівника відповідної митниці (митного поста) або особи, яка виконує його обов`язки, а в зонах митного контролю розташованих у пунктах пропуску через державний кордон України, крім того, за погодженням з начальником відповідного органу охорони д ржавного кордону. Особам, допущеним у зону митного контролю забороняється втручатися у дії посадових осіб митниці (митного поста) які здійснюють митнии контроль та митне оформлення, а також вчиняти будь-які дії щодо товарів, транспортних засобів, а також інших осіб які знаходяться у зоні митного контролю, якщо інше не передбачено законом.

Отже із викладеного слідує, що ще при допуску його до зони митного контролю відповідальний працівник митного органу та допустив його до ЗМК для перебування.

Водночас, відповідно п. 4.1 наказу Міністерства фінансів України від 22.05.2012 року № 583 «Про затвердження порядку створення зон митного контролю» забезпечення дотримання режиму, законності та правопорядку у зоні митного контролю здійснюється посадовими особами митного органу у зоні діяльності якого якого вона створена.

Згідно ч. З ст. 332 Митного кодексу України забезпечення схоронності товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перемішуються через митний кордон України, дотримання режиму зони митного контролю забезпечення безпеки громадян, законності та правопорядку у зоні митного контролю покладаються на відповідні митниці (митні пости).

Постанова у справі про порушення митних правил не містить посилання на жоден доказ на підтвердження наявності вказаного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується пра.во на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Розгляд даних справ здійснюється з визначеними особливостями в порядку КУпАП.

Згідно ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч.2 ст.ЗЗ КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 96 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питаний про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується пра.во на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Розгляд даних справ здійснюється з визначеними особливостями в порядку КУпАП.

Згідно ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 96 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питаний про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), П.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на н користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням вимог ст. ст. 468, 469, 495, 501, 528, 531 МК України, ст. ст. 8-9, 72, 77, 79, 246, 247, 250 КАС України, просивскасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0666/10000/19 від 05.12.2019 року винесену відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити.

Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 28.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Про дату, час та місце судового засідання призначеного на 01.04.2020 року позивача було повідомлено шляхом надсилання судової повістки на адресу, що була зазначена в позовній заяві, а саме: вул. Остроського, 46 м. Яготин Київської області, яку було отримано позивачем особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 468.

В судове засідання призначене на 01.04.2020 року позивач не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Про дату, час та місце судового засідання призначеного на 01.07.2020 року позивача було повідомлено шляхом надсилання судової повістки на адресу, яка зазначена в позовній заяві. та отримана позивачем особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 034.

В судове засідання призначене на 01.07.2020 року позивач не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Про дату, час та місце судового засідання призначеного на 15.10.2020 року позивача було повідомлено шляхом надсилання судової повістки на адресу, яка зазначена в позовній заяві. та отримана позивачем особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 345.

В судове засідання призначене на 15.10.2020 року позивач не прибув, направив заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав.

Ухвалою від 15.10.2020 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог Київську міську митницю ДФС.

Позивач повторно не з`явився в судове засіданні, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, двічі без повідомлення про причини неявки не прибув у судове засідання.

Суд зазначає, що будучи ініціатором судового розгляду справи позивач, у першу чергу, має активно використовувати власні процесуальні права, не зловживаючи ними, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права йому надані. Натомість визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи та дотримання процесуальних строків.

Відповідно до частини 5 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Аналогічні приписи містяться в п. 4 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на повторну неявку позивача в судове засідання без повідомлення суду про причини неявки, беручи до уваги, що неявка позивача у судове засідання перешкоджає розгляду справи та від позивача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не повідомив суд про поважність причин неявки, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 183, 205, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Заступника начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Катамадзе Іраклія Григоровича, третьої особи без самостійних вимог Київська міська митниця ДФС про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Яготинський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кисіль О.А.