Справа № 160/7625/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2021 року Справа № 160/7625/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.,
представника позивача представника відповідача ШмельоваО.В., Киселиця І.Ю.,
07 липня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області до приватного підприємства "Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів "Технопрогрес", у якій позивач просив стягнути податковий борг з даного підприємства на користь держави в сумі 930795,24 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують такого платника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Даною ж ухвалою запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову надати відзив на позовну заяву протягом строків встановлених діючим законодавством України, з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.
06 серпня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що позивач на підтвердження своїх вимог не долучив до позову документи, які підтверджують його вимоги (відсутні деякі податкові повідомлення-рішення, податкові декларації та уточнюючі розрахунки). Також, відповідач у відзиві зазначив, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт надіслання на адресу відповідача актів перевірки та податкових повідомлень-рішень), а зі змісту самих лише наданих суду рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень неможливо встановити, які саме документи направлялись та коли саме це відбувалось.
Відповідач також заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивач не надав суду розрахунку податкової заборгованості (в позові відсутні конкретні періоди нарахування пені, не вказані розміри податкових зобов`язань, на які нараховуються штрафні санкції та/або пеня), позивачем не було враховано в позові факт сплати відповідачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість у спірний період на загальну суму 1 318 320,60 грн. (один мільйон триста вісімнадцять тисяч триста двадцять грн. 60 коп.).
Також, у відзиві представником відповідача було заявлено клопотання щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін, оскільки відповідний порядок вирішення даного спору буде сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляді справи.
В подальшому розгляд справи перенесено на 20.10.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 160/7625/20 на 30 днів. Окрім цього, через те, що станом на 03.11.2020 року витребувані судом докази позивачем суду не надано ухвалою від 03.11.2020 року було, також, повторно витребувано у позивача всі раніше витребувані документи та пояснення. Позивачу було встановлено строк для надання витребуваних документів до 18 листопада 2020 року та у зв`язки з цим проведення підготовчого судового засідання було перенесено на 19 листопада 2020 року.
04 листопада 2020 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача, відповідно до яких останній заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з тих же підстав, які вказані у відзиві на позовну заяву.
19 листопада 2020 року підготовче судове засідання було перенесено на 01.12.2020 року у зв`зяку з необхідністю ознайомлення представником відповідача із заявою позивача про уточнення позовних вимог.
01 грудня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, які були ним зазначені до цього у відзиві на первісну позовну заяву. Додатково відповідачем у відзиві було вказано, що надані суду копії декларацій не містять підписів з боку посадових осіб відповідача і позивач до позову не долучив доказів, які підтверджують факт подачі відповідачем відповідних податкових декларацій, які долучені до позову та за якими позивач просить стягнути податкову заборгованість. Також, відповідач посилаючись на ст. 94 КАС України зазначив у відзиві на уточнений позов, що надані суду копії документів, які долучені до уточненого позову посвідчені від імені позивача Головним державним ревізором-інспектором Правобережного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталією Незнайкою. Водночас, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував, що відповідна особа ( ОСОБА_1 ) має повноваження посвідчувати копії документів від імені позивача. Таким чином, відповідач вважає, що за відсутності у суду документів, які підтверджують повноваження посвідчувати копії документів у ОСОБА_2 від імені позивача всі надані суду документи не повинні братись до уваги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року було закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 160/7625/20 та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 15.12.2020 року.
Судове засідання, яке було призначено на 15 грудня 2020 року було відкладено на 17 грудня 2020 року
17 грудня 2020 року в судовому засіданні суд витребував у позивача докази наявності повноважень на посвідчення від імені позивача копій документів, які долучені ним до матеріалів справи, в осіб, що їх посвідчували. Окрім цього, судом було зобов`язано представника позивача надати суду пояснення з приводу сплачених відповідачем грошових коштів у розмірі 1 318 320,60 грн., а саме на погашення яких конкретно податкових зобов`язань вони були направлені. Наступне судове засідання по справі було призначене на 12 січня 2021 року.
12 січня 2021 року до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява відповідача про долучення доказів до матеріалів справи, копій платіжних доручень приватного підприємства «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС», які підтверджують факт додаткової сплати в період з 04.08.2020 по 18.12.2020 грошових коштів у розмірі 200 975,24 грн. з метою поповнення електронного рахунку даного підприємства в системі електронного адміністрування ПДВ.
В судовому засіданні 12.01.2021 року у представника позивача було повторно витребувано докази наявності повноважень на посвідчення від імені позивача копій документів, які долучені ним до матеріалів справи, в осіб, що їх посвідчували. Наступне судове засідання по справі було призначене на 28 січня 2021 року.
28 січня 2021 року представником позивача було надано суду заяву про уточнення позовних вимог від 27.01.2021, в якій було зменшено суму, що підлягала стягненню з відповідача до 611594,60 грн. Також, з метою надання суду витребуваних раніше документів представником позивача було додано до вказаної вище заяви наказ № 194-д від 26.11.2020 року щодо надання відпустки ОСОБА_3 та посадові інструкції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
В судовому засідання 28 січня 2021 року заява про уточнення позовних вимог від 27.01.2021 була повернута позивачу через пропуск ним строків, які передбачені ст. 47 КАС України для вчинення відповідних дій.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
З метою підтвердження суду наявної вище податкової заборгованості позивачем було долучено до матеріалів справи копії актів перевірок, податкових-повідомлень рішень, податкових декларацій, уточнених розрахунків та оригінали і копії інших документів, які були посвідчені (або підписані) від імені позивача головним державним ревізором-інспектором Правобережного відділу по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталією Незнайко, головним державним ревізором-інспектором відділу по роботі з податковим боргом Правобережного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області Юлією Неклесою та заступником начальника Правобережного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області Оленою Фахіровою.
В ході судового розгляду було встановлено, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що вказані особи ( ОСОБА_5 , Юлії Неклеси та ОСОБА_6 ) є працівниками позивача та х них наявні повноваження підписувати та/або посвідчувати копії будь-яких документів від імені позивача.
З огляду на вказані обставини, судом неодноразово витребувались у позивача відповідні докази.
Представником позивача на останнє судове засідання, що відбулося 28.01.2021 року, долучено до матеріалів справи наказ № 194-д від 26.11.2020 року щодо надання відпустки ОСОБА_3 та посадові інструкції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які, на його переконання, в достатній мірі підтверджують наявність повноважень у вказаних осіб на посвідчення копій документів та їх підписання від імені позивача. Стосовно надання інших документів представник позивача зазначила, що вона не має можливості виконати вимоги суду, оскільки через реорганізацію позивача неможливо знайти необхідні суду документи, зокрема, накази про призначення циз осіб на відповідні посади.
Враховуючи вказані обставини та положення діючого законодавства України суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на норми чинного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями частини першої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Вимогами частини першої та другою статті 94 КАС України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно з частиною четвертою та п`ятою ст. 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Вимогами частини першої та третьої статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
З аналізу змісту вказаних положень КАС України, судом вбачається, що підписувати оригінали документів та/або посвідчувати їх копії має право тільки та особа у якої є відповідні повноваження, надані їй згідно з положеннями статуту, трудового договору, діючого законодавства, довіреності тощо.
Таким чином, докази повинні бути посвідчені та/або підписані від імені сторони по справі тільки уповноваженою на те особою. При цьому, за відсутності таких повноважень посвідчені та/або підписані цими особами документи не можуть вважатись належним чином посвідченими (підписаними) та, як наслідок, достовірними та допустимими доказами. Вказані обставини унеможливлюють використання неналежним чином посвідчених копій документів, в якості доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі.
З даного приводу аналогічні висновки вказував Верховний Суд в постановах від 17.07.2019 по справі № 810/719/18, від 23.04.2020 по справі № 811/1470/18, від 29.04.2020 по справі № 703/2908/17, від 22.07.2020 по справі № 803/485/18, від 16.12.2020 по справі № 500/1970/19.
Так, в постанові від 17.07.2019 по справі № 810/719/18 Верховний Суд зазначив, що: «важливою вимогою використання копії письмового доказу, як допустимого доказу у справі, є її належне засвідчення та передчасне надсилання іншим учасникам справи. Матеріалами справи підтверджено, що копії письмових доказів, які оцінені судами попередніх інстанцій, не засвідчені в установленому законом порядку, що унеможливлює їх використання на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі».
Також, в постанові від 16.12.2020 по справі № 500/1970/19 Верховний Суд вказував, що: «окремими положеннями статей 94 та 79 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості використання як засобів доказування письмових доказів (копій та оригіналів), а також особливості їх подання до суду та учасникам справи. Важливою вимогою використання копії письмового доказу як достовірного та допустимого доказу у справі є її належне засвідчення та передчасне надсилання іншим учасникам справи. Разом з тим, як свідчать матеріали цієї справи, третя особа, не тільки передчасно не надіслала учасникам справи копій витребовуваних документів, але й додані до суду копії документів, не містять будь-яких ознак належного засвідчення копій документів (не зрозуміло, хто завірив документи, посада особи, дата завірення)».
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем долучено до справи докази, які прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою, проставлено напис згідно з оригіналом, скріплені підписами осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
З метою підтвердження наявності повноважень в осіб, які посвідчували (підписували) надані з боку позивача докази ( ОСОБА_5 , Юлії Неклеси та ОСОБА_6 ) останнім було долучено до матеріалів справи наказ № 194-д від 26.11.2020 року щодо надання відпустки ОСОБА_3 та посадові інструкції ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Однак, дані документи не беруться судом до уваги, оскільки наказ про надання відпустки для догляду за дитиною стосовно ОСОБА_3 № 194-д від 26.11.2020 взагалі не містить будь-яких повноважень даного працівника позивача та конкретного періоду його роботи на відповідній посаді, а з самих посадових інструкцій ОСОБА_2 та ОСОБА_4 неможливо встановити період працевлаштування даних осіб у позивача та їхні посади, аби перевірити чи мали повноваження дані особи вчиняти відповідні дії станом на конкретну дату.
Приписи Глави 5 КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.
Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Для цього КАС України покладає на суд обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для правильного з`ясування всіх обставин справи. У тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Дієвість адміністративного судочинства залежить від того, на скільки повно і всебічно будуть підтверджені доказами обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З метою встановлення наявності повноважень у відповідних осіб ( ОСОБА_5 , Юлії Неклеси та ОСОБА_6 ) на посвідчення (підписання) документів, що надані суду з боку позивача, судом неодноразово вчинялись дії, направленні на їх витребування. Однак, вказані вимоги суду не були виконані позивачем належним чином в подальшому його представник зазначив суду, що вона не має можливості виконати вимоги суду, оскільки через реорганізацію позивача неможливо знайти необхідні суду документи.
Враховуючи вказане, за відсутності доказів, які підтверджують повноваження осіб, що посвідчували надані суду з боку позивача документи суд не може визнати такі докази належними та допустимими та, як наслідок, не може обґрунтовувати ними судове рішення.
Також, на підтвердження наявності податкового боргу у відповідача позивачем не було надано суду належним чином оформлені докази надіслання податкових повідомлень-рішень, які долучені ним до позову, а зміст наданих суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позбавляє можливості суд встановити конкретні реквізити документа, що направлявся позивачем відповідачу.
Більш того, деякі надані позивачем рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення взагалі оформлені з порушенням вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, оскільки в них не вказано жодних відомостей про вручення відповідних поштових відправлень (дату вручення та прізвище отримувача).
Окрім цього, позивачем на неодноразові вимоги суду не було надано пояснення з приводу сплачених відповідачем у спірний період грошових коштів у розмірі 1 318 320,60 грн. (в подальшому дана сума за заявою представника відповідача була збільшена до 1 519 295,84 грн.) на сплату податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а саме на погашення якої конкретно заборгованості вони були направлені. Зазначені ж представником позивача відомості про зарахування даних коштів на раніше нараховану заборгованість відповідача в порядку черговості без наявності в матеріалах справи доказів її існування позбавляє можливості суд встановити конкретні податкові зобов`язання, на погашення яких вони були направлені. Вказані обставини додатково свідчать про необґрунтованість позовних вимог позивача, в частині стягнення з відповідача податкової заборгованості з оплати податку на додану вартість.
Суд, також, не бере до уваги вказані позивачем розрахунки нарахованих відповідачу штрафних санкцій, оскільки з їх змісту неможливо встановити: підстави для нарахування пені саме у вказані ним періоди; розміри податкових зобов`язань, на які нараховується пеня; розмір пені, який застосовувався в кожному конкретному випадку, а вказані недоліки позбавляють можливості суд перевірити їх обґрунтованість.
Зважаючи на встановлені обставини, через невиконання позивачем свого процесуального обов`язку щодо підтвердження своєї правової позиції належними, достовірними та допустимими доказами, суд погоджується з доводами представника відповідача про необґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку із чим вважає, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено у повному обсязі.
Судові витрати відповідно до вимог ст. 139 КАС України не розподіляються.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді Ніколайчук С.В. в щорічній відпустці з 02.02.2021 року по 09.02.2021 року повний текст рішення суду складений 10.02.2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук