Справа № 340/462/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року справа № 340/462/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі військова частина) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до військової частини про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати грошової компенсації при звільненні зі служби за неотримане речове майно (далі компенсація) у сумі 53851,16 грн.
Водночас, просив суд стягнути з відповідача кошти.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала вимогу заяви.
Пояснила, що відповідач відмовився виплачувати кошти, оскільки не визнає за позивачем права на компенсацію.
Військова частина заперечила стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.31-34).
У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що при звільненні позивачу видали довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, котра містила помилки.
Сума компенсації становить 3864,71 грн. за період дії останнього нормативно-правого акту, котрий регулював спірні правовідносини (з 07 червня 2017 року).
Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.2-3).
Ухвалою суду від 26 березня 2020 року прийнято рішення про розгляд справи у судовому засіданні з обов`язковою явкою сторін (а.с.44-45).
Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року прийнято рішення про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с.116-117).
Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, 15 січня 2019 року наказом військової частини №10 припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України, який укладено з ОСОБА_1 (а.с.10).
Вислуга років склала 21 рік 10 місяців 02 дні.
Позивач проходив військову службу у Національній гвардії України, Внутрішніх військах МВС України і знову у Національній гвардії України (а.с.91-94).
Відповідач видав довідку розрахунок №327 про вартість речового майна, що належить до видачі (а.с.11-13).
Сума склала 53851,16 грн.
Сума складається з трьох доданків: 27651,26 грн., 21904,77 грн. та 4295,13 грн.
Кожна сума нарахована за час дії відповідного нормативно-правового акту.
Третій доданок складається з вартості 40 предметів речового майна.
10 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини зі заявою про виплату компенсації (а.с.14-15).
31 січня 2020 року відповідач відмовив у виплаті коштів (а.с.117).
Підстава відсутність права.
До суду військова частини надала довідку розрахунок №5 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу (а.с.39).
Сума склала 3864,71 грн. (один доданок, який обчислений за той же період, що і третій доданок у довідці №327).
Сума складається з вартості 18 предметів речового майна.

Юридична оцінка встановлених судом обставин і фактів справи.

Перш за все, приписами частини 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2019 року у аналогічній справі №821/2/18 містить два правові висновки: компенсація не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця; строк звернення до суду щодо її стягнення становить 6 місяців з дня подання заяви про виплату.
Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд погоджується з правовими висновками Верховного Суду.
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що строк звернення до суду не пропущений.
Приписами частини 7 статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13 березня 2014 року (далі Закон) встановлено, що порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Приписами частини 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Уряд України 16 березня 2016 року прийняв постанову №178, якою затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок).
Приписами пунктів 3 5 Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Отже, компенсація виплачується за заявою (рапортом) військовослужбовця після звільнення з військової служби.
Приписами пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону встановлено, що головний орган військового управління Національної гвардії України, органи військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади Національної гвардії України є правонаступниками відповідних органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин, органів і підрозділів забезпечення, установ внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України.
Таким чином, у військової частини виник обов`язок виплатити позивачу компенсацію за весь період проходження військової служби (більше 21 рік), оскільки граничні строки носіння речового майна наступали щораз.
У судовому засіданні суд допитав, як свідка, військовослужбовця ОСОБА_2 , котрий проходить службу у відповідача і відповідає за видачу речового майна та обчислення компенсації.
Свідок показав, що у першій довідці розрахунку вказано повний перелік речового майна за весь період проходження військової служби, котре не отримано у певний строк не з вини позивач.
У другій довідці зазначено лише частину зі зазначеного переліку речей, закупівельну вартість яких повідомило керівництво Національного гвардії України станом на 01 січня року, в котрому звільнили ОСОБА_1 (а.с.84).
Свідок повідомив, що, складаючи першу довідку, керувався закупівельними цінами майна у роки придбання упродовж всього періоду проходження служби.
Проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини та показання свідка, суд зробив висновок, що, встановивши вартість лише частини речей, які позивач не отримав за весь період проходження служби, станом на 01 січня 2019 року, держава не могла обмежити право позивача на отримання компенсації у належному розмірі за все неотримане майно.
Належний розмір складається з вартості всіх речей, які не отримав за весь період проходження служби.
У такому випадку розмір компенсації мав обчислюватися з урахуванням закупівельних цін речового майна у період проходження служби.
Саме так і вчинила військова частина, склавши першу довідку розрахунок.
Отже, відповідач допустив протиправну бездіяльність стосовно виплати компенсації у сумі 53851,16 грн.
Захист порушеного права полягає у стягненні коштів з військової частини.
Таким чином, позов належить задовільнити.
Сторони не понесли судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію при звільненні за неотримане речове майно в сумі 53851,16 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Р.І. Брегей