Справа № 360/4841/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4841/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання відмови протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Відділу державного архітектурно-будівельного контролю ВЦА міста Сєвєродонецька Луганській області від 22 вересня 2002 року у реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 » від 11 вересня 2020 року;

- зобов`язати Відділ державного архітектурно-будівельного контролю ВЦА міста Сєвєродонецька Луганській області провести реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 » від 11 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 643792 належить земельна ділянка площею 0,0023 га, розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал №69, цільове призначення для будівництва індивідуального гаражу, кадастровий номер :06:040:0085.

На вказаній земельній ділянці у 2011-2012 роках без оформлення дозвільної документації був побудований гараж № НОМЕР_1 , у зв`язку з чим земельна ділянка має адресу: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 69, гараж № НОМЕР_1 .

06 грудня 2013 року БТІ м. Сєвєродонецька виготовлений технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 69, згідно з яким площа гаражу становить 24,3 кв.м.

18 грудня 2013 року експертом складений звіт за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж гаражу № 107, який розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 69, збудованого без дозволу на виконання будівельних робіт. Експертом встановлена відповідність гаражу вимогам надійності та безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації.

Наведені обставини встановлені рішенням Сєвєродонецького міського суду від 14 квітня 2020 року, яке набрало законної сили, у справі № 428/12711/19.

11 вересня 2020 року позивач звернулася до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю ВЦА міста Сєвєродонецька Луганській області з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації щодо побудованого в період з 2011 року по 2012 рік індивідуального гаражу з підвалом, за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 69.

Листом ДАБК ВЦА міста Сєвєродонецька Луганській області від 22 вересня 2020 року повідомлено, що за результатами повноти даних, зазначених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації встановлена невідповідність коду об`єкту передбаченим п. 9 Перехідних положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» об`єктам, і що на мій об`єкт не поширюється дія Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільського господарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) збудовані на відповідній земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року №158 (далі-Порядок).

Позивач вважає відмову протиправною та такою, що порушує права, поновлення яких можливе шляхом зобов`язання відповідача до вчинення певних дій.

09 лютого 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 42-46).

В обґрунтування відзиву зазначено, що відділом державного архітектурно-будівельного контролю військовоцивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області (далі Відділ) розглянуто лист позивача від 08 вересня 2020 року б/н (вх. № 60364 від 11 вересня 2020 року) з заповненою формою декларації про готовність до експлуатації об`єкта: «Індивідуальний гараж за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал 69» (далі - Об`єкт).

За результатами розгляду вищезазначеного листа, позивачеві листом від 22 вересня 2020 року № 22-09/1/20 надано і роз`яснення.

"Перевіркою даних, зазначених у декларації про готовність до експлуатації Об`єкта, відповідно до п. 5 розділу III Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт", затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 158 від 03.07.2018 (далі - Порядок) встановлено, невідповідність поданих документів вимогам законодавства, декларацію оформлено з порушенням вимог, установлених Порядком, зокрема:

- код Об`єкту згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 не відповідає класифікації об`єктів визначених п. 9 Перехідних положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Зазначений Вами Об`єкт будівництва, код за ДК 018-2000 - 1242.1 віднесено до розділу 1242 "Гаражі", натомість п. 1 Порядку визначено що його положення застосовуються при прийняті в експлуатацію наступних об`єктів, зокрема:

1) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року (розділ за ДК 018-2000 - 1110 "Будинки одноквартирні"):

2) будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року (розділ за ДК 018-2000 - 1271. Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

Тобто на зазначений позивачем Об`єкт не розповсюджується дія Порядку і підлягає введенню в експлуатацію на загальних підставах, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року.

Тобто відповідачем, абсолютно правомірно, керуючись п. 5 Розділу III Порядку повернуто позивачу заповнену форму декларації про готовність об`єкту до експлуатації (вх. 60364 від 11 вересня 2020 року) через невідповідність поданих документів вимогам законодавства, та надано вичерпні роз`яснення щодо виявлених недоліків.

Законодавець чітко відокремлює індивідуальні (окремо розташовані) гаражі - як самостійні об`єкти нерухомого майна, на які виготовляється окремий технічний паспорт, та гаражі які є допоміжними будівлями та належать до господарських будівель житлових будинків садибного типу, садових та дачних будинків.

Зважаючи на викладене, індивідуальний (окремо розташований) гараж позивача, на який виготовлено окремий технічний паспорт, не підпадає під дію Порядку.

При цьому відповідач зауважує, що предметом позову при розгляді Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у справі № 428/12711/19 було визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості, а не розгляд правомірності дій відповідача. Також при розгляді справи позивач не вимагав встановлення будь-яких юридичних фактів, а суд лише виклав власну думку з приводу того, як повинен був діяти Позивач, не встановлюючи правомірність або неправомірність дій відповідача.

На думку відповідача Порядок, встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - Об`єкти), а саме:

індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року;

будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

Так, відповідно до Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23 липня 2010 року Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель, секцією В (Землі житлової та громадської забудови) зокрема передбачено (виділяється, як окремий вид) таку класифікацію видів цільового призначення земель:

код 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

код 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів.

Такого ж розмежування за окремим цільовим призначенням, законодавець дотримується у ст. 121 Земельного кодексу України,

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, в якому передбачено зокрема таку класифікацію будівель та споруд:

за кодом 1110.3 Будинки садибного типу;

за кодом 1242 Гаражі (цей клас включає: - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки, - навіси для велосипедів, - автостоянки в будівлях, що використовуються, головним чином, для інших цілей, - станції технічного обслуговування автомобілів (1230).

Зважаючи на викладене, відповідачем дотримано всіх процесуальних вимог чинного законодавства та правомірно відмовлено в реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта «Індивідуальний гараж за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал 69».

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 34-35).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 643792, на підставі рішення 13 сесії 6 Сєвєродонецької міської ради від 28 червня 2011 року № 486, стала власником земельної ділянки площею 0,0023 га розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням - Для будівництва індивідуального гаражу, кадастровий номер :06:040:0085 (арк. спр. 5-6), що підтверджено довідкою № 732 від 28 листопада 2013 року (арк. спр. 16).

06 грудня 2013 року Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на гараж АДРЕСА_3 (арк. спр. 7-9).

18 грудня 2013 року експертом складений звіт за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, а саме гаражу № НОМЕР_1 з підвалом, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал № 69, яким встановлена відповідність гаражу вимогам надійності та безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації (арк. спр. 17-26).

Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 квітня 2020 року по справі 428/12711/19 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності еа самочинно збудований гараж залишено без задоволення (арк. спр. 10-15).

11 вересня 2020 року за вхідним номером 60364 позивач звернулася до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації Індивідуальний гараж за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, квартал 69, код об`єкта 1110 код 52 111.р.1, побудованого в період з 2011 року по 2012 рік (арк. спр. 28-30).

Листом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 22 вересня 2020 року про відмову в реєстрації декларації, в якому повідомлено, що за результатом перевірки даних, зазначених у декларації про готовність об`єкта, відповідно до п. 5 розділу III Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт", затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 158 від 03 липня 2018 року (далі - Порядок) встановлено, невідповідність поданих документів вимогам законодавства, декларацію оформлено з порушенням вимог, установлених Порядком, зокрема:

- код Об`єкту згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 не відповідає класифікації об`єктів визначених п. 9 Перехідних положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (Зазначений Вами Об`єкт будівництва, код за ДК 018-2000 - 1242.1 віднесено до розділу 1242 "Гаражі", натомість п. 1 Порядку визначено що його положення застосовуються при прийняті в експлуатацію наступних об`єктів, зокрема:

1) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року (розділ за ДК 018-2000 - 1110 "Будинки одноквартирні"):

2) будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року (розділ за ДК 018-2000 - 1271. Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

Тобто на зазначений позивачем Об`єкт не розповсюджується дія Порядку і підлягає введенню в експлуатацію на загальних підставах, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року (арк. спр. 27).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України» Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду в частині надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (пункт 1 Положення).

Держархбудінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 3 Закон № 3038-VI відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною третьої статті 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України (далі - Примірне положення).

Відповідно до пункту 1 Примірного положення орган держархбудконтролю з питань здійснення повноважень, передбачених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, є підконтрольним Держархбудінспекції.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Примірного положення орган держархбудконтролю відповідно до покладених на нього завдань: надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів):

виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), розташованих у межах відповідних населених пунктів;

виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів.

Частиною п`ятою статті 32 Закону № 3038-VI встановлено, що усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності), зокрема, незначні наслідки - СС1.

Аналізом змісту статті 32 Закону № 3038-VI, суд дійшов висновку, що індивідуальний гараж позивача є об`єктом класу відповідальності - незначні наслідки СС1.

За приписами частини першої статті 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно з частиною четвертою статті 39 Закону № 3038-VI прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем у встановлений строк з моменту звернення позивача (09 вересня 2020 року) з декларацією прийнято рішення (22 вересня 2020 року).

Частиною шостою статті 39 встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Закону № 3038-VI орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів;

збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428 (далі - Порядок № 158).

Зазначений Порядок, розроблений на виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме:

індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року;

будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 158 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо, та прибудови до них.

За змістом пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 158 прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об`єкти, за результатами технічного обстеження цих об`єктів шляхом реєстрації поданої ними декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація) за формою, наведеною в додатку 3 до цього Порядку (пункт 1).

Тобто з наведених норм, визначено вичерпний перелік будівель та споруд процедура проведення технічного обстеження яких визначена Порядком № 158, до яких відносяться гаражі.

Однак, зазначені у Порядку № 158 гаражі повинні бути складовою господарських будівель, а не окремим приміщенням як у випадку з позивачем.

Пунктом 3 Порядку № 461 встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 461 надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Згідно із пунктом 10 Порядку № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Пунктом 15 Порядку № 461 Реєстрація декларації або видача сертифіката здійснюється шляхом внесення даних до реєстру з дотриманням вимог Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності та Про адміністративні послуги.

Пунктом 17 Порядку № 461 визначено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг чи через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнює та надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг один примірник декларації щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі подання декларації через електронний кабінет перевірка повноти даних, зазначених у декларації, здійснюється автоматично за допомогою програмних засобів ведення реєстру під час її заповнення замовником. У випадках, встановлених у Порядку ведення першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва під час реалізації експериментального проекту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 2020 р. № 559, реєстрація декларації шляхом внесення до реєстру даних, зазначених у декларації, здійснюється автоматично у день її надходження (пункт 18 Порядку № 461).

Пунктом 19 Порядку № 461 передбачено, що у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

З аналізу вищенаведених приписів вбачається, що орган державного архітектурно-будівельного контролю перевіряє повноту даних, зазначених у поданій декларації та вносить відомості до реєстру, а відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, несе сам замовник.

Тобто на етапі подання замовником будівництва декларації про готовність об`єкта до експлуатації зводиться до перевірки повноти даних зазначених замовником без співставлення інших документальних даних.

Разом з цим, суд наголошує, що позивачем в декларації про готовність об`єкта до експлуатації 08 вересня 2020 року зазначено код об`єкта 1110 код 52 111.р.1.

Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України.

Згідно із положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Будівлі це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін.

Інженерні споруди класифікуються в основному за інженерним задумом, що визначається цільовим призначенням об`єкта.

Одиницею класифікації в класифікаторі в основному є окрема будівля чи інженерна споруда (будинок, дорога, трубопровід тощо). Для комплексних будівель, що складаються з декількох будівель, кожна будівля може класифікуватися окремо. Якщо, наприклад, комплекс професійно-технічного навчального закладу складається з будинку для навчання та гуртожитку, то будинок для навчання в цьому випадку буде позначений кодом 1263, тоді як гуртожиток слід позначити кодом 1130. Проте, якщо дані не деталізовані чи відсутні, то комплекс відносять до класифікаційного угруповання за кодом 1263.

Як констатовано вище, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора),повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення. Головне призначення повинне бути визначене таким чином: обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі з віднесенням цих приміщень згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання; потім будівля класифікується за методом "згори - донизу". Будівлю спочатку відносять до розділу (один розряд коду), що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної площі. Далі їх відносять до підрозділу (два розряди коду) - житлові будівлі, нежитлові будівлі за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі. Наступним кроком визначається група (три розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі в межах підрозділу. Нарешті, вибирається належність будівлі до класу (чотири розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі в межах групи.

Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом будівлі (код 1) будівлі житлові (код 11) будинки одноквартирні (код 111) будинки одноквартирні за кодом 1110 кодом СРС 52 111. р1 включає, зокрема: відокремлені житлові будинки садибного типу (міські, позаміські, сільські), вілли, дачі, будинки для персоналу лісового господарства, літні будинки для тимчасового проживання, садові будинки та т. ін. Цей клас включає також: - спарені або зблоковані будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Цей клас не включає:- нежитлові сільськогосподарські.

При цьому, Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом 1242 кодом СРС 52 122.p4 Цей клас включає, зокрема: гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки. Цей клас включає також:- навіси для велосипедів. Цей клас не включає: - автостоянки в будівлях, що використовуються, головним чином, для інших цілей - станції технічного обслуговування автомобілів (1230) та Гаражі наземні (код 1242.1).

Гараж наземний в таблиці відповідності кодів ДК БС кодам ОКСП має код 1242.1.

Крім того, суд наголошує, що в розділі «Загальні дані» Звіту експертом визначено код гаражу 1242, кд. СРС 52 122. р.4 (арк. спр. 19).

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що об`єкт будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єкта з незначними наслідками (СС1), а саме наземний гараж, збудований на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, підлягають прийняттю в експлуатацію за результатами технічного обстеження за окремою процедурою, передбаченою Порядком № 158.

До об`єктів, які підлягають прийняттю в експлуатацію відповідно до положень Порядку № 158, належать в тому числі гараж позивача.

Суд наголошує, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 14 квітня 2020 року позивачу відмовлено у визнанні права власності на самочинно збудований гараж.

Відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з частинами другою та третьою та п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З аналізу наведених норм та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно у відповідно до пункту 10 Порядку № 461 визнати право власності на самочинно збудований гараж.

Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством України не визначено форму рішення щодо повернення декларації про готовність об`єкта будівництва, та відповідач повертаючи декларацію на доопрацювання, детально роз`яснено обґрунтування причин цього повернення та деталізовано недоліки поданої декларації.

Суд відхиляє доводи позивача про правильність зазначення в декларації коду гаража 1110 код 52 111.р.1 з мотивів викладених у рішенні.

Встановлені в рішенні Сєвєродонецького міського суду від 14 квітня 2020 року у справі №428/12711/19, обставини суд не оцінює та не приймає до уваги в силу частини четвертої та сьомої статті 78 КАС України, оскільки судом вирішувалось питання про встановлення права власності на гараж.

Суд наголошує, що у разі повернення декларації, особа, яка не позбавлена можливості усунути недоліки та подати належним чином оформлену декларацію, що не заперечується позивачем.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідками розгляду, судом встановлено, що позивачем декларацію про готовність об`єкта до експлуатації індивідуального гаражу оформлено з порушенням вимог, установлених цим Порядком 158.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що всі дії відповідача, пов`язані з предметом даного позову, відповідають критеріям правомірності в контексті статті 2 КАС України.

На підставі викладеного у задоволені позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат суд не вирішує.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання відмови протиправною та зобов`язати вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива