Справа № 480/4265/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року Справа №480/4265/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4265/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:

- визнати дії відповідача щодо прийняття рішення від 12.06.2020 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із не досягненням пенсійного віку та не зарахуванням їй до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка» - протиправними;

- зобов`язати відповідача зарахувати їй до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, період роботи з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка»;

- зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 05 червня 2020 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.

Свої вимоги мотивує тим, що 19 березня 2020 року вона досягла віку 46 років. Згідно з рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 року застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14. пункти „б"- „г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. У зв`язку із цим 05 червня 2020 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком за списком №1 (пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). За результатом розгляду поданої заяви відповідачем було прийнято рішення від 12.06.2020 року про відмову в призначенні пенсії, оскільки до списку №1 відповідачем не зараховано період роботи позивача з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах у Шосткинському казенному заводі «Зірка». Без врахування цього періоду, за підрахунками відповідача, її пільговий стаж роботи за списком № 1 складає 9 років 11 місяць та 11 днів. Неврахування відповідачем зазначеного періоду відбулось у зв`язку із відсутністю підтверджуючої інформації щодо зайнятості позивача в цей період у виробництві вибухових речовин. Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, та копії наказів про результати атестації робочих місць, а також уточнююча довідка, які надавались позивачем відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, ним для підтвердження періоду роботи позивача з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка» за списком №1, до уваги взяті не були. Позивач вважає, що діями щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідач позбавив її права на гарантоване Конституцією України пенсійне забезпечення, а тому вона вимушена звернутися до суду.

Ухвалою від 14.07.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

13.08.2020 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що відмова головного управління у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є правомірною, оскільки позивач на момент звернення не досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме 49 років.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05 червня 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії за віком за списком №1 (пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

За результатом розгляду поданої заяви відповідачем було прийнято рішення від 12.06.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`зкове державне пенсійне страхування" (зі змінами) у зв`язку з недотриманням вимог ст. 44 вищезазначеного Закону, якою передбачено, що заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Період роботи з 01.02.2006р. по 09.10.2017р. в ШКЗ "Зірка" не зарахований до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю підтверджуючої інформації, щодо зайнятості позивача у виробництві вибухових речовин. Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 35 років 1 місяць 1 день, в т.ч. за списком №1-9 років 11 місяців 11 днів. За даних умов право на призначення пенсії набудете при досягенні віку 49 років (а.с.8).

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон).

Порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено в статті 13 Закону.

Відповідно до п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , за діючою редакцією Закону вона отримає право на пенсію за віком на пільгових умовах при досягненні 49 років.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам. При цьому, Конституційний Суд України в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років. Отже, у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років. У Законі України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік). Таким чином, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах. Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого. Вказаними положеннями передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам. Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та права на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII. Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність. Враховуючи викладене, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Станом до 01 квітня 2015 року позивач працювала на роботах в ШКЗ «Зірка», з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1, мала страховий стаж 30 років (замість потрібних 15-ти) та 9 років 11 місяців та 11 днів пільгового стажу за списком №1, який визнається відповідачем в його листі від 18.06.2020 року (замість потрібних 7 років 6 місяців).

У зв`язку із цим, у позивача виникло право після прийняття рішення Конституційним Судом №1-р/2020 від 23 січня 2020 року на призначення та отримання пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 після досягнення 45-ти річного віку, адже до 01.04.2015 року позивач працювала на зазначених роботах, мала достатній як загальний страховий стаж так і спеціальний стаж за списком №1.

Таким чином, позивач набувала право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно із п. 2 Порядку під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Як встановлено із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.6-7), ШКЗ "Зірка" зроблені наступні записи, а саме: запис №9 від 01.02.2006р., позивача переведено контролером 4 розряду дільниці виробництва порохів цеху №1 відділу технологічного контролю (з повним робочим днем, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, підрозділ 3 поз.9.3-1 (наказ №464 від 04.10.2004р.); запис №10 від 09.03.2006р. переведено контролером ВТК 4 розряду дільниці складання боєприпасів та їх утилізації цеху 1 (з повним робочим днем, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, підрозділ 7 поз.9.7-3а поз 9.7-36 (наказ №464 від 04.10.2004р.); запис №12 від 04.10.2011р. переведено заступником начальника дільниці з технологічної частини дільниці з складання боєприпасів та їх утилізації цеху №1 (з повним робочим днем, пільговий пенсійний список №1, розділ IX, підрозділ 7 поз.9.7-3а, 9.7-36, підр.3 поз.9.3-1 (наказ №411 від 01.10.2008р.); запис №13 від 15.08.2017р. Підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв робіт професій посад показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановою КМУ від 24.06.2016р. №461 (підр.7, 3 розд.ІХ) (наказ №433 від 29.09.2014р.).

Довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, яка видана ШКЗ «Зірка», а саме: Довідка від 16.03.2020р. №121 за період роботи з 01.02.2006р. по 08.03.2006р., за професією контролер дільниці виробництва порохів цеху №1; Довідка від 16.03.2020р. №123 за період роботи з 09.03.2006р. по 01.10.2009р., за професією контролер дільниці складання боєприпасів та їх утилізації цеху №1; Довідка від 16.03.2020р. №124 за період роботи з 01.10.2009р. по 03.10.2011р., за професією контролер дільниці складання боєприпасів та їх утилізації цеху №1; Довідка від 16.03.2020р. №125 за період роботи з 04.10.2011р. по 09.10.2017р., за професією заступник начальника дільниці з технологічної частини; уточнюючою довідкою виданою КП ШКЗ "Зірка" від 16.03.2020р. за №58 - підтверджується зайнятість позивача повний робочий день у технологічному процесі виробництва засобів ініціювання (складання, розбирання, спорядження засобів ініціювання) за професією, що передбачена Списком №1 за вказані періоди (а.с.9-13).

Крім цього, згідно з пунктом 6 Роз`яснення «Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Міністерством праці України від 10.05.1994 р. № 06-649 та Міністерством соціального захисту населення України від 10.05.1994 р. № 01- 3/406-02-2, навіть якщо в списках № 1 і № 2 зазначені виробництва без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають.

В трудовій книжці позивача та в Довідці про підтвердження трудового стажу зазначено як професії, так і виробництва, а також те, що вона була задіяна повний робочий день у технологічному процесі у виробництві виробів за професіями, що передбачені Списком №1.

Сам факт атестації професій, на яких працювала позивач, підтверджується копіями Наказів про результат атестації робочих місць за умовами праці та Переліком найменувань професій, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць, які нею додані до позовної заяви (а.с.14-19).

Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт зайнятості повний робочий день у технологічному процесі у виробництві виробів за професіями, що передбачені Списком №1 з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах у Шосткинському казенному заводі «Зірка».

Тому, суд вважає, що вищевказані періоди були протиправно не зараховані відповідачем до трудового стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1.

Враховуючи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на дату звернення до Головного управління ПФУ в Сумській області (05 червня 2020 року) досягла встановленого законодавством 45-річного віку, має відповідний загальний стаж, а також пільговий стаж на посаді, віднесеної до Списку №1, є всі підстави для призначення позивачці пільгової пенсії за віком.

Таким чином позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо прийняття рішення від 12.06.2020 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із не досягненням пенсійного віку та не зарахуванням ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, період роботи з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка», є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, визначаючись щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах з 05 червня 2020 року, то така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже, вимоги про зобов`язання призначити, нарахувати і виплатити пенсію, на думку суду, є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідне нарахування та виплата стануть наслідком прийняття рішення суб`єктом владних повноважень про призначення пенсії.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 840,80грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо прийняття рішення від 12.06.2020 року про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із не досягненням пенсійного віку та не зарахуванням ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка» - протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна,буд.1, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, період роботи з 01.02.2006 року по 09.10.2017 року на посадах в Шосткинському казенному заводі «Зірка».

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 420грн.40коп. (чотириста двадцять грн. сорок коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова