Справа № 404/6310/20
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/6310/20
Номер провадження 2-а/404/342/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Мохонько В.В.,

за участі секретаря- Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Колісник Станіслава Леонідовича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом по якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №154117 від 08.10.2020 року за ч. 2 ст. 121 КУпАП та провадження у справі закрити.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що працює водієм на маршрутному таксі. 08.10.2020 року здійснював перевезення пасажирів за маршрутом №55. Близько обіду, коли був на кінцевій зупинці свого маршруту, що по вул..пров. Інженерів в м.Кропивницькому, до нього підійшов поліцейський та почав перевіряти стан автомобіля, а саме: зайшов у салон його автомобіля, підійшов до аварійного виходу, який був в належному стані та повідомив, що двepi не відчиняються. Крім того він разом з іншим поліцейським почали перевіряти гальмову систему, штовхаючи при цьому транспортний засіб та повідомив, що у нього несправна гальмова система, буде складати постанову з накладенням на штрафу. Позивач заперечив з даного приводу, намагався пояснити поліцейському, що автомобіль у належному стані і тим більше гальмова система справна. Так, щоранку перед виїздом автомобіля на маршрут його стан перевіряється механіком підприємства. Проте, поліцейський не захотів навіть слухати та пішов до свого автомобіля складати постанову.

Інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення. В постанові вказані пункти ПДР України, які не відповідають порушенню яке зазначено в самій постанові.

Крім того, відповідач не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за якою його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАГІ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Вважає, що відповідачем при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а сааме: не з`ясовано чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного вважає, що відповідачем при розгляді даної справи не в повному обсязі були дослідженні докази, не взято до уваги його пояснення, тому підстав для винесення постанови не було.

Таким чином, винесена постанова 08.10.2020 року серії НК № 154117 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2020 позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали позивачу, запропоновано ОСОБА_1 подати до суду у встановлений строк належним чином засвідчені копії документів (письмових доказів); сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн., надавши до суду оригінал квитанції.

28.10.2020 року до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 07.12.2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції та Департамент патрульної поліції. Відкладено розгляд адміністративної справи.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду представник позивача надала заяву, якою просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Колісник С. Л. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву, вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити.

В судове засідання відповідачі Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, Департаменту патрульної поліції, їх представник не з`явилась, подала до суду відзив на позовну, яким вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити, розгляд справи провести у їх відсутності.

Відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2020 року 11 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом БАЗ 2215, д. н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по пр.. Інженерів, 10, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, та у якого не працював аварійний вихід, звуковий сигнал, склоомивач передбачений конструкцією та стоянкова гальмівна система при відключеному від трансмісії двигуні, не забезпечувала нерухомий стан, чим порушив вимоги п.п. 31.4.7 д, 31.4.4 б, 31.4.7 б, 31.4.7 г ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

По факту вчинення правопорушення 08 жовтня 2020 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Колісник С. Л. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №154117, якою прийнято рішення до ОСОБА_1 застосувати адміністративне стягнення - штраф у розмірі 680,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП ( а. с. 5).

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно п. 31.4.1 д, 31.4.4 б, 31.4.7 б, 31.4.7 г Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: гальмові системи:стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан: транспортних засобів з повним навантаженням - на уклоні не менше ніж 16%; легкових автомобілів, їхніх модифікацій для перевезення вантажів, а також автобусів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 23%; вантажних автомобілів і автопоїздів у спорядженому стані - на уклоні не менше ніж 31%; склоочисники і склообмивачі вітрового скла: не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі; інші елементи конструкції: не працює звуковий сигнал, не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Як вбачається з копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01000-01228-20 від 15.07.2020 року транспортний засіб БАЗ 2215, номерний знак НОМЕР_1 відноситься до категорії М2 /а.с. 9/.

Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання колісних транспортних засобів, закріплені в Національному стандарті України ДСУ 3649:2010 , який поширюється на колісні транспортні засоби (далі - КТЗ) категорій М, MG, N, NG, О, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Відповідно до вимог ДСУ 3649:2010.1.1 п. 6.8.8 замки дверей кузова (кабіни), капота, багажника, засуви бортів вантажної платформи, засуви горловин цистерн, механізми регулювання і пристрої фіксування сидіння водія та пасажира, органи або пристрої, призначені для відчинення та зачинення дверей автобусів та тролейбусів, аварійні виходи та пристрої їхнього задіювання (відчинений), приводи відчинення (зачинення) дверей, сигналізація роботи дверей і сигнал вимоги зупинки, пристрій обігрівання та обдування вітрового скла, протиугінний пристрій мають бути роботоздатні.

Згідно вимог ДСУ 3649:2010.1.1 п. 6.4.7.1 орган керування стоянкової гальмівної системи має фіксуватися у всіх положеннях, передбачених конструкцією КТЗ.

Відповідно до вимог ДСУ 3649:2010.1.1 п. 6.5.1 автомобілі та автобуси мають бути обладнані передбаченими конструкцією склоочисниками та склоомивачами вітрового скла.

У відповідності до п. 1.10 ПДР України маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Таким чином, керування ТЗ який використовується для перевезення пасажирів, технічний стан, обладнання або комплектність яких не відповідає вимогам правил і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, технічної експлуатації, може призвести до більш серйозних наслідків, а саме дорожньо-транспортних пригод та можливих травмувань пасажирів під час руху маршрутного транспортного засобу.

Згідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, приписами даної норми визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частиною 2 ст. 257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року, суд зазначає наступне.

Так, у пункті 2.4 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Дане твердження спростовується п.1 p. III Інструкції №1395, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, частиною 4 статті 258 КУпАП. у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП та статтею 133 Конституції України, відповідно до якої систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

На підставі вище зазначеного, суд зазначає, що інспектором, як посадовою особою Управління, було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Позивачем надано до позовної заяви протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01000-01228-20 від 15.07.2020 року, згідно якого транспортний засіб БАЗ 2215, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним, дата наступного обов`язкового технічного контролю не пізніше 15.01.2021 року /а.с. 9/. Однак, суд критично відноситься до вказаного документу, оскільки він складений за 85 днів до дати вчинення адміністративного правопорушення.

Натомість, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, відповідач надає відеозапис з місця адміністративного правопорушення від 08.10.2020 року, що здійснювалось на нагрудний відео реєстратор, з якого можливо прийти до висновку, що позивач керував транспортним засобом БАЗ 2215, д. н.з. НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по пр.. Інженерів, 10, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, та у якого не працював аварійний вихід, звуковий сигнал, склоомивач передбачений конструкцією та стоянкова гальмівна система при відключеному від трансмісії двигуні, не забезпечувала нерухомий стан, а відтак порушив ПДР.

Крім цього, як вбачається із письмовихпояснень, доданих до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не заперечує факту несправності звукового сигналу. Зазначив, що він приблизно об 11 годині самостійно помітив зникання звукового сигналу транспортного засобу, та приїхавши на кінцеву зупинку маршруту 55 вирішив пообідати, після чого планував поїхати на ремонт /а.с. 35-36/.

Отже, підтверджується наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

При цьому суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права, вважає за необхідне зазначити, що Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007 р. у складі Великої палати у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», постановив, що будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Щодо посилання позивача на те, що інспектором порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено главою 22 КУпАП та ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Також, відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, що до якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом, та норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд вважає, що відповідач у справі під час прийняття постанови серії НК №154117 від 08 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП та є предметом оскарження у даній справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 121 КУпАП, ст. ст. 6 ,8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Колісник Станіслава Леонідовича, Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- залишити без задоволення, а інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Колісник Станіслава Леонідовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №154117 від 08 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 -залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: інспектор відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Колісник Станіслав Леонідович, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22б, м. Кропивницький;

відповідач: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 22б, м. Кропивницький;

відповідач: Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 11.02.2021 року.

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда