Справа № 480/7680/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2021 року Справа № 480/7680/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Бєлянської С.М.,
представників позивача - Долгого А.Д., Гузенка Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 480/7680/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП ПРОМЗВ`ЯЗОК" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКП ПРОМЗВ`ЯЗОК" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ВКП ПРОМЗВ`ЯЗОК") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), і просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Сумській області:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної камеральної перевірки, відповідачем прийнято спірні рішення. Однак, на думку позивача, спірні рішення контролюючим органом винесені неправомірно, при цьому допущено порушення чинного законодавства, а особою, яка проводила перевірку, були зроблені помилкові висновки. Позивач зазначає, що проведеною перевіркою встановлено, що на порушення п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2020 року на суму 775709 грн та занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21 декларації за січень 2020 року) на суму 775709 грн. Тобто, відповідач не заперечує наявність у позивача станом на січень 2020 року податкового кредиту у розмірі 775709 грн.
Податковим органом під час перевірки, результати якої оформлені актом від 19.03.2020 № 221/18/28-04-02/33977658 не встановлено порушень частині завищення розміру задекларованого від`ємного значення суми податку на додану вартість, крім того, в акті перевірки не зазначено зауважень стосовно реальності господарських операцій платника податків, за результатами якої виникла сума від`ємного значення ПДВ.
Винесенням податкового повідомлення-рішення форми «В1» відповідач фактично позбавляє позивача права на бюджетне відшкодування у розмірі 674353,00 грн.
Також зауважує, що після винесення податкових повідомлень-рішень форми «В1» та «Р» відповідач не тільки неправомірно застосував до позивача штрафні санкції, а і позбавив його можливості у подальшому використати підтверджену раніше актом від 19.03.2020 №221/18/28-04- 02/33977658 невідшкодовану суму податкового кредиту.
Ухвалою суду від 13.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що винесені контролюючим органом за результатами камеральної перевірки спірні податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
07.12.2020 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
28.12.2020 відповідачем подано до суду додаткові пояснення, у яких зазначає, що у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, відповідно до вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу, зазначені підстави для нарахування податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норми цього Кодексу, відповідно до яких був зроблений перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування, від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До спірних податкових повідомлень-рішень форми «В1» та форми «Р» додані розрахунки податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
Так, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 ст.123 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Як вбачається із вищезазначеного, саме на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючим органом були визначені суми від`ємного значення з податку на додану вартість платника податків та зменшення бюджетного відшкодування.
З урахуванням вказаного, відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, тому підстав для їх скасування не вбачається.
У судове засідання 10.02.2021 з`явилися представники позивача. Представник відповідача не з`явився. 10.02.2021 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю представника прибути у судове засідання.
Представники позивача у судовому засіданні зазначили, що розгляд справи можливо проводити за відсутності представника відповідача, оскільки свою позицію сторони виклали у заявах по суті справи. З приводу клопотання про заміну відповідача у справі не заперечували.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 10.02.2021, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.
Представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи і подані заяви по суті справи, оцінивши подані учасниками справи докази та встановивши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
Головним управлінням ДПС у Сумській області ДПС України було проведено камеральну перевірку ТОВ «ВКП ПРОМЗВ`ЯЗОК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за квітень 2020 року.
За результатами перевірки відповідачем 16.06.2020 складено Акт про результати камеральної перевірки ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «ПРОМЗВ`ЯЗОК» №432/18-28-04-02/33977658 (далі - Акт).
На підставі вищевказаного Акта, відповідачем було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
З матеріалів справи судом встановлено, що 18.05.2020 позивачем було сформовано та подано до ГУ ДПС у Сумській області Охтирського управління (м. Охтирка) засобами електронного зв`язку податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2020 року з додатками.
Відповідно до висновків п. 3.5 Акта, перевіркою правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ охоплює декларації починаючи з попередніх звітних (податкових) періодів, в яких виникло від`ємне значення ПДВ до звітного (податкового) періоду, за яких задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ, включно.
Так, 19.03.2020 позивачем було складено Акт № 221/18-28-04-02/33977658 про результати камеральної перевірки ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «ПРОМЗВ`ЯЗОК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за січень 2020 року.
У свою чергу підприємством в графах 3 рядка 3 таблиці 1 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більше значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період зазначена сума в розмірі 775709 грн.
Також, платником податків у додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» в таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальником товарів/послуг або до Державного бюджету України» не відображено постачальника (індивідуальний податковий номер), звітний (податковий) період, у якому виникла сума від`ємного значення, що фактично сплачена у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України.
Таким чином, проведеною перевіркою встановлено, що в порушення п. 200,1, п, 200.4 ст. 200 ПКУ позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2020 року на суму 775709 грн. та занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд. 21 декларації за січень 2020 року) на суму 775709 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України, Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (далі - Порядок №21), Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (далі - Порядок № 1204).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (положення ПК України наводяться в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 14.1.18. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України.
Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
За змістом пункту 200.7 зазначеної статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 200.14. статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Підпунктом 2 пункту 1 розділу II Порядку встановлено, що контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми бюджетного відшкодування платника податків, що заявлена у податковій (митній) декларації, уточнюючих розрахунках.
За змістом пункту 2 розділу II Порядку податкові повідомлення-рішення складаються зокрема за формами: "В1" - у разі завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у тому числі якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку (додаток 6); "В3" - у разі відмови у наданні бюджетного відшкодування (додаток 7).
Відповідно до підпункту 54.3.2. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.
З аналізу положень пункту 58.1 статті 58 та пунктів 200.4, 200.14 статті 200 ПК України вбачається, що підставою для винесення податкового повідомлення-рішення із зазначенням суми перевищення бюджетного відшкодування є встановлення факту завищення розміру задекларованого від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.
Податковим органом під час перевірки, результати якої оформлені актом від 19.03.2020 № 221/18/28-04-02/33977658, не встановлено порушень у частині завищення розміру задекларованого від`ємного значення суми податку на додану вартість, крім того, в акті перевірки не зазначено зауважень стосовно реальності господарських операцій платника податків, за результатами якої виникла сума від`ємного значення ПДВ.
Актом перевірки від 16.06.2020 № 432/18-28-04-02/33977658, висновки якого ґрунтуються на акті від 19.03.2020 № 221/18/28-04-02/33977658, не встановлено неправильності розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а встановлено невірне зазначення у рядку 20.2 податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2020 року суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 674353 грн.
Винесенням податкового повідомлення-рішення форми «В1» відповідач фактично позбавляє позивача права на бюджетне відшкодування у розмірі 674353,00 грн.
У той же час, чинним законодавством України передбачено, що якщо за результатами перевірки контролюючого органу виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість і відповідно вручено ППР за Формою «В1», платник податку не відображає суму, на яку відмовлено у бюджетному відшкодуванні, в рядку 16.3 податкової декларації, оскільки після проведення перевірки контролюючими органами платник податку якому відмовлено в наданні бюджетного відшкодування не має права включати зазначену суму до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У разі відмови в отриманні бюджетного відшкодування та відповідно вручення ППР за формою «ВЗ», платник податку відображає суму зменшеного бюджетного відшкодування в рядку 16.3 «збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу» у податковій декларації з податку на додану вартість у звітному (податковому) періоді, в якому ППР за формами «В3» узгоджено (підпункт 5 пункту 4 розділу V наказу № 21).
При цьому у разі заповнення рядка 16.3 обов`язковим є заповненням таблиці «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення - рішення та/або уточнюючого розрахунку».
Відтак, після винесення податкових повідомлень-рішень форми «В1» та «Р» відповідач не тільки неправомірно застосував до позивача штрафні санкції, а й позбавив останнього можливості у подальшому використати підтверджену раніше актом від 19.03.2020 №221/18/28-04- 02/33977658 невідшкодовану суму податкового кредиту.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем помилково винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки фактично відповідач, встановивши відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування у квітні 2020 року, мав скласти податкове повідомлення-рішення за формою «В3».
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Суд зазначає, що відповідач вцілому не заперечує права позивача на включення суми 775709 грн до складу податкового кредиту. Позивачем не було отримано бюджетного відшкодування ні у січні, ні у квітні 2020 року, і, відповідно, не завдано шкоди державному бюджету. Отже, на думку суду, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, визначених п. 123.1 ст. 123 ПК України.
Підставою для юридичної відповідальності є лише вчинення правопорушення, тобто сукупність його елементів: об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторони.
Ст. 109 ПК України визначає, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Враховуючи встановлені вище судом обставини, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, зокрема суб`єктивна сторона через відсутність вини, і, відповідно, відповідачем безпідставно застосовано до позивача штрафні санкції за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.
За змістом п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування, Отже, відповідач, якщо дійшов висновку, що позивачем завищено заявлено суму бюджетного відшкодування, був зобов`язаний скласти податкове повідомлення-рішення за формою «В3» для відмови у наданні бюджетного відшкодування.
У той же час, відповідачем не вказано, які ж саме положення податкового законодавства України було порушено позивачем, оскільки у акті від 16.06.2020 № 432/18- 28-04/02/33977658 перелічено п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПКУ.
Також відповідач не надав жодних пояснень стосовно незастосування форми податкових повідомлень-рішень «Р1» або «В3», обмежившись цитуванням норм податкового законодавства в частині обґрунтування застосованих форм податкових повідомлень-рішень.
Крім того, відповідачем не було спростовано доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, стосовно того, що позивач мав право на включення до податкового кредиту суми 775709,00 грн і, як наслідок, помилкове відображення вказаної суми у декларації за інший податковий період не змінює загального стану взаєморозрахунків між платником і державним бюджетом.
У той же час, доведено позивачем та не спростовано відповідачем того факту, що дії товариства не мали на меті безпідставного завищення податкового кредиту і, як наслідок, отримання відшкодування з державного бюджету. Право на декларування податкового кредиту у сумі 775709,00 грн підтверджено висновками актів від 16.06.2020 № 432/18-28-04/02/33977658 та від 19.03.2020 № 221/18/28-04-02/33977658.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8).
Вказані вимоги законодавства зобов`язують суд при вирішенні справи в кожному конкретному випадку встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин, з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту. При цьому, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства суд вважає за необхідне ретельно дослідити відповідність рішення контролюючого органу вимогам, зокрема, принципу обґрунтованості, справедливості та співрозмірності заподіяної платником шкоди державним інтересам та настання відповідальності останнього за такі дії та, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 2, ч. 1,2 ст. 77 КАС України.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та не довів правомірності винесення ним оскаржуваних рішень.
Враховуючи викладені вище обставини, суд зазначає, що відповідачем не доведено, яким чином некоректне заповнення графи у декларації призводить до неможливості здійснення податкового контролю, метою якого є контроль правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд вважає, що суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП ПРОМЗВ`ЯЗОК" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2021.

Суддя Н.В. Савицька