Справа № 160/5703/20
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/5703/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року (головуючий суддя: Рищенко А.Ю.) по адміністративній справі №160/5703/20, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.05.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради (далі Лівобережне УПСЗН Дніпропетровської МР), в якому просив визнати протиправними дії та зобов`язати відповідача встановити йому статус особи з інвалідністю внаслідок війни згідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його прав та законних інтересів.

У відзиві на позов відповідач посилається на безпідставність заявленого позивачем позову, в зв`язку з чим у його задоволенні просить відмовити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, виходячи з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження фактичної участі позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, що є обов`язковою умовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах, викладених у позовній заяві.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року не відповідає, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного УПСЗН Дніпропетровської МР з заявою про встановлення йому статусу інваліду війни як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

До зави позивачем додано, зокрема:

копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії Серії НОМЕР_1 від 10.04.1996 року;

копію вкладення до посвідчення № НОМЕР_2 від 18.12.2003 року;

копію довідки МСЕК №355417 від 23.12.2003 року про встановлення йому II групи інвалідності безстроково, пов`язану з захворюванням, отриманим внаслідок участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

копію листа Філії КП «КИЇВПАСТРАНС» «Автобусного парку №8» №82 від 06.03.2020 року з додатками, а саме: копія наказу АТП №09111 Київського управління пасажирського автотранспорту Міністерства автомобільного транспорту УРСР №162 від 06.05.1986 року, копію наказу АТП - 13027 №750к від 22.05.1989 року, довідку Автобусного парку №8 КП «Київпастранс» №81 від 04.03.2020 року.

Листом № К-74/1 від 03.04.2020 року Лівобережне УПСЗН Дніпропетровської МР відмовило позивачу з посиланням на те, що подані ним документи не містять інформації про розпорядчий документ щодо залучення його до формувань Цивільної оборони, для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погодившись з даною відмовою позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 2 ст. 4, п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року(далі Закон № 3551-XII) в редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

До інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 2,7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 року визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації. Посвідчення інваліда війни видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 від 18.03.1976 року та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР № 90 від 06.06.1975 року було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків не заперечується відповідачем та підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 10.04.1996 року та довідкою МСЕК №355417 від 23.12.2003 року (а.с.8,9).

Водночас для набуття статусу інваліда війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, обов`язковою умовою визначена участь особи у даній ліквідації саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь й інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом Верховного Суду в постановах від 20.02.2019 року по справі №817/237/18(К/9901/54228/18), від 19.01.2021 року по справі №826/14467/18 (К/9901/6849/19).

Як вбачається з копії наказу АТП №09111 Київського управління пасажирського автотранспорту Міністерства автомобільного транспорту УРСР №162 від 06.05.1986 року (а.с.19), дане підприємство як об`єкт цивільної оборони було переведено на особливий режим роботи, з метою проведення заходу по наданню допомоги Київській області в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС и захисту населення м. Києва від радіоактивного зараження (а.с.19).

З наявної у справі копії довідки Автобусного парку №8 КП «Київпастранс» №81 від 04.03.2020 року (а.с.20) вбачається, що згідно наказів Міністерства автомобільного транспорту УРСР №91 від 29.04.1986 року, №3 від 27.07.1988 року, розпорядження Київської міської адміністрації №2376 від 07.12.1998 року, наказу КП «КИЇВПАСТРАНС» №2 від 01.11.2001 року - АТП №09111 Київського управління пасажирського автотранспорту було перейменовано в АТП 33024, АТП 13027, Комунальне АТП 13027, Автобусний парк №8 КП «Київпастранс».

Відповідно до наказу Дніпропетровського АТП 11233 № 17 від 03.05.1989 року та тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 від 02.06.1989 року, ОСОБА_1 залучався в якості водія зведеної колони АТП - 13027 для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.11,15).

Наказом АТП - 13027 № 750к від 22.05.1989 року, водія 2 класу ОСОБА_1 (АТП 11233) тимчасово с 12.05.1989 року по 12.06.1989 року прийнято на роботу в 5-у Чорнобильську колону (а.с.18).

Викладене підтверджує залучення ОСОБА_1 до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що свідчить про наявність підстав для надання йому статусу інваліда війни згідно п. 9 ч.2 ст. 7 Закону № 3551-XII з видачею відповідного посвідчення.

Водночас Лівобережним УПСЗН Дніпропетровської МР питання встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни згідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII та видачі йому відповідного посвідчення фактично не розглядалося, рішення по суті заяви не приймалося, що свідчить про його протиправну бездіяльність в цій частині.

Враховуючи те, що суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є покладання на відповідача зобов`язання повторно розглянути подану позивачем заяву від 18.03.2020 року та додані до неї документи, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Дані обставини свідчать про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року по адміністративній справі №160/5703/20 скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради в частині не розгляду по суті поданої ОСОБА_1 заяви від 18 березня 2020 року про встановлення йому статусу інваліду війни внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 18 березня 2020 року про встановлення йому статусу інваліду війни внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили 03 лютого 2021 року, є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай