Справа № 640/6996/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6996/20 Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М. ,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

при секретарі - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2020 року № та № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 березня 2020 року № в частині визначення податкових зобов`язань зі сплати військового збору в сумі 3930грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 982,50грн.

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 березня 2020 року № в частині визначення податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 47160грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 11790грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що вартістю придбання активу є вартість переданого нерухомого майна, яку прийнято при його внесення. Звертає увагу на те, що позивачем було надано докази щодо внесення коштів до статутного фонду підприємства, а твердження відповідача про відсутність документів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що позивачем не було надано, у розумінні 170.2.2. пункту 170.2 статті 170 ПКУ України доказів щодо підтвердження витрат на придбання інвестиційного активу, зокрема, доказів щодо вартості переданого майна та доказів передачі готівкових коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення. При цьому зауважує, що документальним підтвердження інвестиційних витрат є договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «ШАТО» від 29 грудня 2014 року року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що внесок до статутних капіталів товариств ОСОБА_1 було здійснено подарованим нерухомим майном, то інвестиційні витрати на придбання такого нерухомого майна відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на підставі ст. 20, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 27 січня 2020 року № 841, співробітником відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача.

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу корпоративного права ТОВ «ШАТО» (), ТОВ «ТРІГЛІФ» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД (), ТОВ «ШЕВБУЛ» (), ТОВ «ВІАЛА» (), ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» () платника податків -фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року» № № 440/26/ 15-42-02-30/21 від 21 лютого 2020 року (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки, з урахуванням розгляду заперечення позивача, встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1

п.п. «а» п. 176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168 Кодексу з урахуванням вимог п.п 164.2.9 п.164.2 ст.164, п.п.170.2.6 п.170.2 ст.170 Кодексу, занижено інвестиційний прибуток за 2016 рік на суму 51 784 161,50 грн. та за 2017 рік на суму 3 823 999,00 грн та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 20І6-2017 року року в загальній сумі 10 009 468,89 грн з отриманого доходу;

п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016-2017 року року у загальній сумі 834 122,41 гривень.»

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення - рішення від 17 березня 2020 :

№ , яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 009 468,89 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 502 367,22 грн.

№ , яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати військового збору в сумі 834 122,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 208 530,60 грн.

Прийняття вищезазначених рішень мотивовано наступними обставинами, встановленими актом перевірки.

Так, актом перевірки встановлено, а сторонами не спростовується, що ОСОБА_1 27 квітня 2017 подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за № .

Як вбачається з матеріалів справи, 07 червня 2017 року ОСОБА_1 подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за N1 700082403.

Відповідно поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу часток в статутному капіталі ТОВ «ШАТО» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» (), ТОВ «ВІАЛА» () у загальній сумі 53 769 000,00 грн., інвестиційні витрати у сумі 57 592 999,00 гри., фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами з від`ємним значенням (інвестиційний збиток) у сумі 3 823 999,00 гривень.

Поряд з викладеним суд встановив, що ОСОБА_1 02 травня 2018 року подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві звітну та нову звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за № 78015/103655.

Відповідно поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, фізична особа ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу часток в статутному капіталі ТОВ «ТРІГЛІФ» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ШЕВБУЛ» () у загальній сумі 6239499,00 грн., інвестиційні витрати у сумі 2 415 500,00 грн., загальний фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами нульовим значенням.

Крім того, відповідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та документів, наданих ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 року, платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в 2016 році здійснювала продаж:

1. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ШАТО» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 262 000,00 грн.;

2. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 25 086 911,50 грн.;

3. частки (4,18456%) статутного капіталу ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 1475000,00 грн.;

4. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 26 945 088,50 грн.

Фізичною особою ОСОБА_1 самостійно в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік задекларовано отриманий інвестиційний дохід у загальній сумі 53 769 000,00 гривень.

Відповідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та документів, наданих ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 року, платник податків - фізична особа ОСОБА_1 в 2017 році здійснювала продаж:

1. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ТРІГЛІФ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 500,00 грн.;

2. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 3823999,00 грн.;

3. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ШЕВБУЛ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 2415000,00 грн.

На підставі встановлених вище обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Актом перевірки встановлено, що відповідно договору купівлі - продажу корпоративних прав ТОВ «ШАТО» від 29 грудня 2014 року року ОСОБА_1 придбала частку (50%) статутного капіталу ТОВ «ШАТО», що складає 262 000,00 грн. за ціною 262 000,00 грн. у фізичної особи (Продавця) ОСОБА_2 .

З посиланням на норми частини 1 статті 1087 Цивільного кодексу України, пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320, пункту 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976, пункту 1.35 статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» сформульовано висновок про те, що, документами, що підтверджують фактично понесені інвестиційні витрати, на попереднє придбання інвестиційних активів фізичною особою - платником податку є належним чином складені договори купівлі-продажу інвестиційних активів; акти прийому-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у пп. 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 цього Кодексу (пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 165.1.18 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються дивіденди, які нараховуються на користь платника податку у вигляді акцій (часток, паїв), емітованих юридичною особою - резидентом, що нараховує такі дивіденди, за умови, що таке нарахування жодним чином не змінює пропорцій (часток) участі всіх акціонерів (власників) у статутному фонді емітента, та в результаті якого збільшується статутний і фонд емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів;

Відповідно до пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

При здійсненні фізичними особами операцій з інвестиційними активами (зокрема, корпоративними правами) оподаткуванню підлягає інвестиційний прибуток від таких операцій, який відповідно до пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм пп. 170.2.4-170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України (крім операцій з деривативами).

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Враховуючи норми частини 1 статті 1087 Цивільного кодексу України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Відповідно до пп. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Податкового кодексу України, до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року. Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Відповідно до пп. б п. 176.1 ст.176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.

Колегія суддів зауважує, що з 03 серпня 2014 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені Законом України від 31 липня 2014 року року № 1621-VII, якими підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України доповнено пунктом 161 відповідно до якого (у редакції, що діяла з 01 січня 2015) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збі року

Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ет. 162 Податкового кодексу України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент (пп. 1.1 п. 161 під року 10 розд. XX Перехідних Положень Податкового кодексу України).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (пп. 1.2 п. 161 під року 10 розд. XX Перехідних Положень Податкового кодексу України), до яких відноситься, зокрема, інвестиційний прибуток.

Відповідно пп. 1.4 п. 161 під року 10 розд. XX Перехідних Положень Податкового кодекеу України, нарахування, утримання та еплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною пп. 1.3 цього пункту.

Згідно з пп. 1.5 п. 161 під року 10 розд. XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у етатті 171 цього Кодексу.

Підпунктом «б» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України визначено, що відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету є платник податку.

Відповідно до п. 176.1 ст.176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаютьея центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

б) отримувати та зберігати протягом етроку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320, визначено, що готівкові розрахунки - це платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

При цьому потрібно враховувати, що до касових документів, за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, тобто операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу, відносяться, зокрема, касові ордери та платіжні чи розрахунково-платіжні відомості, розрахункові документи, інші прибуткові та видаткові касові документи.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за N 377/8976, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

При цьому згідно з пунктом 1.35 статті 1 Закону України від 05 квітня 2001 року N2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунковий документ - це документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (платіжне доручення, розрахунковий чек тощо).

Таким чином, документами, що підтверджують фактично понесені інвестиційні витрати, на попереднє придбання інвестиційних активів фізичною особою - платником податку є належним чином складені договори купівлі-продажу інвестиційних активів; акти прийому-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

За такого правового регулювання, колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що дія Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 щодо оформлення касових або розрахункових документів, на позивача не розповсюджується, оскільки позивач не є фізичною особою-підприємцем.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу 50 % корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАТО» на суму 262 000,00 грн. (т. 1 а.с. 133), укладеного між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), пунктом 3.2 якого передбачено, що оплата за цим договором відбувається в момент підписання договору сторонами.

При цьому, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за наслідками інвестиційних операцій є інвестиційний прибуток від продажу пакету інвестиційних активів, який дорівнює різниці між доходом (ціною на дату продажу активу), отриманим від продажу таких активів, та витратами, понесеними платником податку на його придбання, без урахування збільшення його вартості.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині в частині визначення податкових зобов`язань щодо купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАТО».

Крім іншого, актом перевірки було встановлено, що, відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "ВІАЛА" () від 28 листопада 2008 року № 02/08 частка учасника Товариства ОСОБА_1 складала 50%, що становить 55 856 000,00 грн., яка була сформована за рахунок додаткових майнових внесків, а саме до статутного капіталу Товариства ОСОБА_1 внесено нерухоме майно:

нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 12) у буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 20.11,2008 року року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства 14078000,00 грн. (1/2 частина складає - 7039000,00 грн);

нежилих приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 13) у буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 20 листопада 2008 року року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 14830000,00 грн. (1/2 частина складає - 7415000,00 грн);

квартира АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 4348000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість якої за згодою учасників Товариства - 6987000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства -6075000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 4699000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 3778000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 3015000,00 грн.

Погоджена Учасниками оціночна вартість внесеного майна фізичною особою ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ "ВІАЛА" - 43 356 000,00 гривень. При цьому, відповідно до протоколу від 28 листопада 2008 року № 02/08 частка фізичної особи ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ "ВІАЛА" () склала 50%, що становить 55 856 000,00 гривень.

В подальшому відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "АСТЕРІЯ- БУД" від 26 грудня 2013 № 1 на виконання рішення Загальних Зборів учасників ТОВ "ВІАЛА" від 27 серпня 2013 року було створено ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" шляхом виділу з ТОВ "ВІАЛА". ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" є правонаступником прав та обов`язків ТОВ "ВІАЛА" в частині майна та зобов`язань, переданих згідно з розподільчим балансом, затвердженим Протоколом № 7/3 від 26 грудня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ "ВІАЛА".

Відповідно до акту прийому - передачі нерухомого майна та зобов`язань до розподільчого балансу, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ "ВІАЛА" згідно протоколу № 7/3 від 26 грудня 2013 року, засвідчено факт прийому - передачі нерухомого майна та зобов`язань від ТОВ "ВІАЛА" до ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" у загальній сумі 57821823,00 грн.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" від 26 грудня 2013 № 1 частка фізичної особи ОСОБА_1 в створеному Товаристві склала 50%, що становить 28 910 911,50 грн., та затверджена статутом ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД", який зареєстрований у державного реєстратора 30 грудня 2013 року

В 2016 році фізичною особою ОСОБА_1 здійснено продаж частки (50%) статутного капіталу ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" та отримано інвестиційний дохід від такого продажу у сумі 25 086 911,50 грн.

В акті перевірки висловлено позицію, що, враховуючи, що частка фізичної особи ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" (виділеного з ТОВ "ВІАЛА") формувалась за рахунок внеску нерухомого майна в ТОВ "ВІАЛА", то при продажу такої частки та отриманні інвестиційного доходу, до складу інвестиційних витрат фізичної особи включаються безпосередньо понесені грошові витрати на придбання такого майна, оскільки внесення активів як вкладів до статутного капіталу прирівнюються до їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано договорів купівлі - продажу на придбання нерухомості та документів щодо оціночної вартості об`єктів нерухомості на час його придбання, яке було внесене до статутного капіталу ТОВ "ВІАЛА" в обмін на корпоративні права, внаслідок чого відповідач прийшов до висновку, що інвестиційні витрати на придбання корпоративного права - частки (50%) статутного капіталу ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" (виділеного з ТОВ "ВІАЛА") фізичної особи ОСОБА_1 , пов`язані з отриманням інвестиційного доходу в 2016 році, документально не підтверджені.

Крім того, перевіркою встановлено, що відповідно до протоколу № 7/3 від 26 грудня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ "ВІАЛА" після визначеної частки майна, що передана на баланс новоствореного ТОВ "АСТЕРІЯ-БУД" (шляхом виділу з ТОВ "ВІАЛА"), перерозподілено частки Учасників та визначено частку фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 50%, що складає 26 945 088,50 гривень.

В 2016 році фізичною особою ОСОБА_1 здійснено продаж частки (50%) статутного капіталу ТОВ "ВІАЛА" та отримано інвестиційний дохід від такого продажу у сумі 26 945 088,50 грн.

Водночас враховуючи, що до статутного капіталу ТОВ "ВІАЛА" фізичною особою ОСОБА_1 було здійснено внесок подарованим нерухомим майном (договори дарування від 28 грудня 2007 року) в обмін на корпоративні права, то інвестиційні витрати на придбання такого нерухомого майна відсутні.

У контексті наведеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з підпунктом 170.2.2 інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Абзацами четвертим та п`ятим зазначеної правової норми визначено, що до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з:

обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;

зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку;

повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним (або особою, у якої інвестиційний актив був придбаний прямо чи опосередковано) до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента, зменшення статутного капіталу такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв`язку з таким даруванням чи успадкуванням.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що вищезазначеною нормою Податкового кодексу України визначено вартість, яка має обраховуватись у випадку заздалегідь безоплатного отримання майна - у випадку його отримання у спадок або в да року

Як було вказано раніше, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за наслідками інвестиційних операцій є інвестиційний прибуток від продажу пакету інвестиційних активів, який дорівнює різниці між доходом (ціною на дату продажу активу), отриманим від продажу таких активів, та витратами, понесеними платником податку на його придбання, без урахування збільшення його вартості.

Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за наслідками інвестиційних операцій є інвестиційний прибуток від продажу пакету інвестиційних активів, який дорівнює різниці між доходом (ціною на дату продажу активу), отриманим від продажу таких активів, та витратами, понесеними платником податку на його придбання, без урахування збільшення його вартості.

При цьому, позивачем ні до суду першої інстанції, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було надано жодних доказів щодо вартості нерухомого майна, переданого до статутного капіталу підприємств, та жодних доказів сплати такої вартості.

За такого правового регулювання та враховуючи, що позивачем до статутного капіталу вищезазначених юридичних осіб було передано майно, витрати на придбання якого не понесено, колегія суддів приходить до висновку про те, що вартість придбання інвестиційного активу позивачем дорівнює нулю, а тому всі кошти, отримані ОСОБА_1 за такий актив є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008 року) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено "08" лютого 2021 року.