Справа № 280/8939/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Справа № 280/8939/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Лучисте-2А» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фермерського господарства «Лучисте-2А» (далі позивач, ФГ «Лучисте-2А») до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

1. Визнати відмову відповідача надати своєчасну відповідь передбачену Законом України від 06.09.2005 №2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» Про принцип «МОВЧАЗНОЇ ЗГОДИ» відповідно до п.1 ПОСТАНОВИ Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 №77 «Про деякі питання застосування принципу мовчазної згоди», Земельного Кодексу України, Конституції України - як таку що дає позивачу законне право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру а саме «НАКАЗУ» Головного Управління Держгеокадастру про надання земельної ділянки державної власності позивачу як основний засоб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 85.9919 га - кадастровий №:01:011:0085; площею 86.0080 га - кадастровий №:01:011:0002 у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку за відповідним рішенням суду при якому повторно не прийдеться звертатись за захистом своїх Конституційних прав свобод та інтересів;

2. Скасувати «НАКАЗ» №34/0/26-15 від 17 липня 2015 року Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області як такий, що не відповідає вимогам діючого законодавства в частині внесення оспорюваних земельних ділянок площею: 85.9919 га. Кад. №:01:011:0085 та 86.008 га. Кад. №:01:011:0002 до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, права на які виставляються на земельні торги;

3. Зобов`язати відповідача за принципом мовчазної згоди надати земельну ділянку у користування терміном на 50 років, з платою за землю у розмірі земельного податку, позивачу вчинити певні дії у місячний термін, надати необхідний дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок державної власності в натурі на місцевості у користування терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку, розташованих за межами населеного пункту Корніївської сільської ради Чкаловської об`єднаної територіальної громади Веселівського р-ну Запорізька обл. площею 85.9919 га- кадастровий №:01:011:0085 та площею 86.008 га - кадастровий №:01:011:0002 позивачу «Затвердити» відповідну документацію, винести відповідне «РІШЕННЯ», скласти та надати відповідні документи, що дають право для оформлення державної реєстрації речових прав користування земельними ділянками терміном 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та отримання правовстановлюючих документів для належного користування земельним масивом. Бажано виділити в один цільний масив відповідно до закону.

Ухвалою суду від 14.12.2020 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем надано до суду додаткові документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 23.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без виклику представників сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним до відповідача направлено клопотання про надання двох вільних земельних ділянок у користування для товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані єдиним масивом: площею 85,9919 гектарів ріллі (кадастровий номер :01:011:0085) та площею 86,008 гектарів ріллі (кадастровий номер :01:001:0002). Разом з тим, позивач зазначає, що відповіді на зазначене звернення він так і не отримав, а відповідач не застосував необхідні та передбачені законодавством України закони ч.6 ст.118, ст.123, ст.122 Земельного кодексу України, для того щоб у даному випадку при цих саме обставинах надати у користування земельні ділянки терміном на 50 років з платою за землю у розмірі земельного податку. Також, позивач посилався на протиправність прийняття відповідачем наказу №34/0/26-15, яким спірні земельні ділянки віднесено до переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, права на які виставляються на земельні торги, оскільки такий наказ видано з порушенням статті 139 Земельного кодексу України та закону про діловодство. З урахуванням викладено у позовній заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надходило, про порушення провадження у справі відповідачем повідомлений належним чином.

Суд, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29.07.2020 позивачем складено та направлено на адресу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області клопотання №8-Т, в якому позивач просив надати вільні земельні ділянки у користування для товарного сільськогосподарського виробництва площею 85,9919 га з кадастровим №:01:001:0085 та площею 86,0080 га з кадастровим номером :01:011:0002, терміном користування 50 років, плата за землю у розмірі земельного податку, місце розташування земельних ділянок Корніївська сільська рада Чкаловської ОТГ, цільове використання для товарного сільськогосподарського виробництва.

Не отримавши відповіді на подане клопотання, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України (далі ЗК України), центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З матеріалів справи встановлено, що земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:0085 та з кадастровим номером :01:011:0002 зареєстровані в Державному земельному кадастрі, а відтак передача таких земельних ділянок здійснюється без складення документації із землеустрою.

Частиною 15 статті 123 ЗК України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, суд зазначає, що відсутність рішення про надання земельної ділянки у користування або відмову у її наданні в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року №333 (далі Положення №333).

Нормами пункту 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Таким чином, рішення про надання земельної ділянки або про відмову у її наданні оформлюється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області, а відтак такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління з порушеного заявником питання після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що даний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Тобто, в даному випадку має місце протиправна бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо розгляду клопотання ФГ «Лучисте-2А» №8-Т від 29.07.2020 про надання у користування земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:0085 та з кадастровим номером :01:011:0002.

За таких обставин, для захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у встановленому чинним законодавством України порядку та у місячний строк розглянути та прийняти рішення по клопотанню ФГ «Лучисте-2А» №8-Т від 29.07.2020 про надання у користування земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:0085 та з кадастровим номером :01:011:0002.

Щодо позовних вимог про передачу земельних ділянок позивачу за принципом «мовчазної згоди», суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що питання надання земельних ділянок у користування або відмова у їх наданні належить до дискреційних повноважень відповідача, як органу виконавчої влади.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України, в пункті 14 Інформаційного листа від 29 жовтня 2008 року надав роз`яснення, стосовно того, що при розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо не розгляду заяви про надання позивачу земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду.

Аналогічного висновку на даний час притримується і Верховний Суд, так відповідний висновок щодо застосування норм права міститься в постанові від 03.04.2020 по справі №521/1612/15-а, яка враховується судом під час ухваленні рішення у даній справі.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року справа № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень-єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Також, суд звертає увагу на те, що в даному випадку, позовні вимоги про зобов`язання відповідача передати земельну ділянку є передчасними, оскільки відповідачем не реалізовано належним чином надані йому управлінські функції (дискрецію), а позивачу фактично не було відмовлено у наданні земельних ділянок у користування.

Крім того, суд зазначає, що Земельний кодекс України, як спеціальний нормативно-правовий акт, зокрема стаття 123 ЗК України, не містить такого поняття, як надання земельної ділянки у користування за принципом «мовчазної згоди».

Так, дійсно відповідно до ч.3 ст.123 ЗК України, у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, в частині статті 123 ЗК України мова іде про отримання за принципом «мовчазної згоди» дозволу на розроблення документації із землеустрою без отримання дозволу суб`єктом владних повноважень.

Разом з тим, позивач не звертався до відповідача з заявою про отримання відповідного дозволу на розроблення документації із землеустрою, а просив про передачу земельних ділянок у користування.

Передача ж у користування земельної ділянки за зазначеним принципом та у такий спосіб статтею 123 ЗК України не передбачено, що свідчить про те, що передача земельної ділянки повинна бути оформлена рішення органу, який уповноважений передавати відповідну земельну ділянку у користування.

А відтак позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про скасування Наказу від 17.07.2015 №34/0/26-15, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 17.07.2015 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області прийнято наказ №34/0/26-15 «Про затвердження переліку земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги», яким затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, згідно з додатком (а.с.33).

Відповідно до Інформації про земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які включено до переліку земельних ділянок, права на які буде встановлено на земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, яка є додатком до Наказу №34/0/26-15 від 17.07.2015, земельна ділянка кадастровий номер :01:011:0002 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 86,0080, місце розташування Веселівський район, Корніївська сільська рада) та земельна ділянка кадастровий номер :01:011:0085 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа 85,9919, місце розташування Веселівський район, Корніївська сільська рада), включено до земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги.

Згідну пункту «є-1» частини 1 статті 15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЗК України, організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Згідно ч.3 ст.135 ЗК України, організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

З матеріалів адміністративної справи встановлено та не спростовано учасниками справи, що спірні земельні ділянки належать Державі в особі розпорядника ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, а відповідно відповідач, як організатор торгів, мав право приймати рішення про віднесення спірних ділянок до таких, права на які буде виставлено на земельні торги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.10.2020 по справі №819/1976/17.

Посилання позивача на недотримання відповідачем положень статей 137 139 Земельного кодексу України, суд відхиляє, оскільки такі не свідчать про протиправність спірного наказу та регулюють інші питання, зокрема порядок проведення земельних торгів, оформлення їх результатів.

Разом з тим, прийняття спірного наказу передує проведенню земельних торгів, а тому навіть якщо припустити, що в подальшому процедура земельних торгів буде порушена, то такі обставини не свідчать про протиправність прийнятого наказу, а будуть свідчити про недійсність проведених торгів.

Проте, позивачем по даній справі не оскаржується дії відповідача щодо проведення земельних торгів, їх результатів, тощо.

Враховуючи викладене, судом не встановлено підстав для скасування спірного наказу, оскільки такий наказ прийнято в межах наданих відповідачу повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст.6 КАС України).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде досягнуто шляхом зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у встановленому чинним законодавством порядку та строки розглянути та прийняти рішення щодо клопотання Фермерського господарства «Лучисте-2А» від 29.07.2020 №8-Т про надання у користування земельних ділянок кадастровий номер :01:011:0002 та кадастровий номер :01:011:0085 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначене зумовлює висновки про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Фермерського господарства «Лучисте-2А».

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача стягуються судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фермерського господарства «Лучисте-2А» (72202, Запорізька область, Веселівський район, смт.Веселе, вул.Лучиста, 2А, ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м.Запоріжжя, вул.Українська, 50, ) про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо не розгляду у встановленому чинним законодавством порядку та строки клопотання Фермерського господарства «Лучисте-2А» від 29.07.2020 №8-Т про надання у користування земельних ділянок кадастровий номер :01:011:0002 та кадастровий номер :01:011:0085 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у встановленому чинним законодавством порядку та строки розглянути та прийняти рішення щодо клопотання Фермерського господарства «Лучисте-2А» від 29.07.2020 №8-Т про надання у користування земельних ділянок кадастровий номер :01:011:0002 та кадастровий номер :01:011:0085 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Фермерського господарства «Лучисте-2А» судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова