Справа № 826/17947/17
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергосервіс" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 07 листопада 2017 року № 90865-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 07 листопада 2017 року № 90865-17, винесені Головним управлінням ДФС у м. Києві; зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві включити до інтегрованої картки платника ТОВ "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" відомості про сплату товариством суми 46337 грн 00 коп. за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року змінено, викладено абзац четвертий її резолютивної частини у такій редакції: "Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві включити до інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" відомості про сплату суми податку на додану вартість у розмірі 46337 грн 00 коп.". В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року - залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року за результатами розгляду звіту про виконання рішення суду в адміністративній справі №826/17947/17 визнано судове рішення в адміністративній справі №826/17947/17 - невиконаним. Встановлено Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві новий строк для подання суду звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі №826/17947/17 - до 09 грудня 2020 року. Накладено на відповідального за виконання рішення - начальника Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) Лагутіну Злату Володимирівну штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 84 080, 00 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят гривень) за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 року по справі №826/17947/17. Половину штрафу у розмірі 42 040, 00 грн. (сорок дві тисячі сорок гривень) стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 5, ), іншу половину у розмірі 42 040, 00 грн. (сорок дві тисячі сорок гривень) - на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA6026007, Код класифікації доходів бюджету 21081100).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, визнати виконаним рішення суду першої інстанції та закрити провадження в частині судового контролю по справі № 826/17947/17 (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 року визнано судове рішення в адміністративній справі №826/17947/17 - невиконаним, встановлено Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві новий строк для подання суду звіту про виконання судового рішення в адміністративній справі №826/17947/17 - до 09 листопада 2020 року; накладено на відповідального за виконання рішення - начальника Головного управління ДПС у м. Києві Лагутіну Злату Володимирівну штраф у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 84 080, 00 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят гривень) за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 по справі №826/17947/17.

05.11.2020 на адресу суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшов звіт про виконання рішення суду, в якому зазначено, що управлінням правової роботи ГУ ДПС у м. Києві з метою виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 року направлено доповідну записку від 23.10.2020 року №4123/26-15-05-05-19 на відповідні структурні підрозділи, на які покладено функції щодо виконання судових рішень. Також у наданому звіті відповідачем зазначено, що згідно отриманих від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення коштів, 09.09.2020 року надійшли кошти у сумі 46 337, 00 грн. згідно платіжного доручення №524 з призначенням платежу "сплата ПДВ за грудень 2014 року на підставі рішення суду від 31.08.2020 року по справі №826/5044/18".

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що в звіті відповідача про виконання судового рішення зазначено, що управління правової роботи ГУ ДПС у м. Києві з метою виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2020 року направлено доповідну записку від 23.10.2020 року №4123/26-15-05-05-19 на відповідні структурні підрозділи на які покладено функції щодо виконання судових рішень. У відповідь на доповідну записку, отримано службового листа управління електронних сервісів від 28.10.2020 року №2840/26-15-12-13-13, яким зазначено, що податковий борг у ТОВ "Теплоенергосервіс" з податку на додану вартість у сумі 46337,00 грн. відсутній, що підтверджується витягом з електронної виписки по рахункам ДКСУ по підприємству ТОВ "Теплоенергосервіс".

В обґрунтування підстав припинення податкового боргу відповідач посилається на платіжне доручення від 31.08.2020 року №524, відповідно до якого ТОВ "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" було сплачено суму в розмірі 46 337, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що платіжне доручення від 31.08.2020 року №524 стосується зовсім іншої адміністративної справи, натомість рішення суду у справі №826/17947/17 залишається невиконаним, оскільки відповідачем не вчинено дій по зазначенню інформації в інтегрованій картці платника податків, а саме включенню до інтегрованої картки платника товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" відомостей про сплату товариством суми 46 337,00 грн. за податковою декларацією з ПДВ за грудень 2014 року.

Під час судового засідання в суді першої інстанції 09.11.2020 року представником відповідача було зазначено, що заборгованості за позивачем в інтегрованій картці платника немає, оскільки за рахунок коштів, що надходять від платника йде зарахування платежів в рахунок погашення боргу.

Водночас, судом першої інстанції правильно встановлено, що спірним в межах даної справи було питання не стягнення та погашення податкового боргу, а питання зазначення відповідних відомостей в інтегрованій картці платника податків.

Так, відповідачем не було внесено інформації до інтегрованої картки платника Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОЕНЕРГОСЕРВІС" у відповідності з вимогами абзацу 4 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2018 року, що в свою чергу свідчить про невиконання відповідачем рішення суду в адміністративній справі №826/17947/17, яке набрало законної сили.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України, Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач навмисно затягує виконання рішення суду, яке можливо виконати шляхом застосування аналогічних механізмів та алгоритмів, які використовуються контролюючими органами в разі скасування судом податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог, в ручному режимі. Таким чином, судове рішення в адміністративній справі №826/17947/17 станом на 09.11.2020 року є невиконаним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки рішення суду в адміністративній справі №826/17947/17 станом на 09.11.2020 року є невиконанням, суд приходить до висновку про достатність підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління ДПС у м. Києві, відповідального за виконання рішення у максимальному розмірі, встановленому КАС України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві (правонаступник Головного управління ДФС у м. Києві) залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено : 09 лютого 2021 року.