Справа № 160/4056/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/4056/20

головуючий суддя І інстанції Букіна Л.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року в адміністративній справі №160/4056/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру її пенсії у зв`язку з неврахуванням довідки про заробітну плату № 982 від 03.09.2009 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, починаючи з 01.11.2019 з урахуванням довідки № 982 від 03.09.2009 року та повернути кошти утримані з 13.01.2020 року у сумі 1435,65 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при розрахунку розміру пенсії позивача пенсійним органом було протиправно не враховано її трудовий стаж за 1994 рік, який підтверджується налажними документами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 02.09.2009 року та отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З метою перевірки правильності призначення та виплати пенсії, перевірки документів, на підставі яких призначено пенсію, відділом з питань призначення та перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства, відповідно до постанови Правління ПФУ від 03.09.2018 року № 19-1 та Порядку проведення у 2018-2019 роках інвентаризації пенсійних справ (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.09.2018 за № 1077/32529) проведено перевірку довідки про заробітну плату № 982 від 03.09.2009 року за період 01.10.91 року по 30.09.96 року, виданої філією-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк».

За результатами проведеної перевірки виявлено факти невідповідності інформації у довідці № 982 від 03.09.2009 року про суми отриманих позивачем заробітних плат, враховуючи, що до такої довідки включено суми без відрахувань до Пенсійного органу, а особові рахунки за 19994 рік не збереглися, тому підприємством надано оновлену довідку від 09.09.2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 06.09.2019 року №1894/10.03-13 та рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 10.01.2020 року та від 13.01.2020 року №1.

Після отримання оновленої довідки відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, для здійснення обрахунку переплати пенсійних коштів.

У подальшому позивача повідомлено про проведену перевірку та про зменшення розміру пенсії після її перерахунку, а також про наявність переплати пенсійної виплати у період з 01.11.2019 року по 31.01.2020 року у сумі 1435,65 грн.

Не погодившись з наведеними діями пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносинах, відповідачем надано суду докази на підтвердження факту недостовірності інформації, зазначеної у довідці №982 від 03.09.2009 року, а позивачем обрано не належний спосіб захисту порушеного права, тому як рішення від 13.01.2020 року остання не оскаржувала.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Частиною 1 статті 7 Закону-1058 передбачені принципи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, серед яких:

- диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу);

- цільового та ефективного використання коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- відповідальності суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Як свідчать встановлені обставини справи, пенсія позивачу була призначена на підставі довідки від 03.09.2009 року № 982.

В свою чергу, при проведенні повторної перевірки документів позивача, пенсійним органом було отримано оновлено довідку про заробіток для обчислення пенсії від 09.09.2019 року № 03.21-17/1057, яка містить інші відомості відносно заробітної плати позивача, зокрема за 1994 рік.

Так, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведена оновлена довідка суттєво впливає на розмір отримуваної пенсії та порушує охоронювані законом інтереси, при цьому що, такі дії призвели до того, що за позивачем обліковується переплата за пенсійними виплатами у розмірі 1435,65 грн. відповідно до рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 10.01.2020 року та від 13.01.2020 року № 1.

Однак, рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 10.01.2020 року та від 13.01.2020 року № 1 не були оскаржені позивачем та не є предметом спірних правовідносин, а отже суд не наділений повноваженнями надавати оцінку останнім в межах даної справи щодо суми переплати та встановлювати факти достовірності раніше виданої позивачу довідки, на підставі якої призначено пенсію, а відповідно клопотання позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції відносно неналежності обраного позивачем способу захисту порушених прав.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року в адміністративній справі №160/4056/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко