Справа № 440/4683/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 р. Справа № 440/4683/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, м. Полтава, повний текст складено 15.10.20 року по справі № 440/4683/20

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.08.2020 р. № .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4683/20 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 18.08.2020 № .

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 у справі № 440/4683/20 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що частиною 2 ст.120 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк, який визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку. Один рік становить 365 днів (крім високосного року, який становить 366 днів). Аналогічно, рік починається з 1 січня і закінчується 31 грудня, тобто 1 січня наступного року до попереднього року не входить. Виходячи з вищевикладеного, останній день дії ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1 з початком дії 03.07.2019 р. є 02.07.2020 р., що складає 365 днів - 1 рік. Таким чином, термін дії ліцензій, а саме до 03.07.2020 р. не включається до терміну дії ліцензії оскільки використання прийменника «до» не передбачає включення дати, яка стоїть після прийменника, до вказаного проміжку часу. На підставі викладеного, апелянт вважає, що реалізація позивачем підакцизної продукції 03.07.2020 р. проводилась без відповідної ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, в зв`язку з чим зазначає, що порушення виявлені в ході фактичної перевірки викладені в акті та штрафні (фінансові) санкції, застосовані згідно даного акту правомірні та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 26.06.2012 р. (а.с. 9 -10). ФОП ОСОБА_1 отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном дії з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р. (а.с. 28 29), з 04.07.2020 р. до 04.07.2021 р. (а.с. 30 31), а також ліцензії на право роздрібної торгівр.лі тютюновими виробами, за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном дії з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р. (а.с. 26 27), з 04.07.2020 р. до 04.07.2021 р. (а.с. 32 33).

30.07.2020 р. на підставі наказу від 28.07.2020 р. № 1053 (а.с. 52), направлень на перевірку від 28.07.2020 р. № 1148, №1136 (а.с. 53, 54) Головним управлінням Державної податкової служби у Полтавській області проведено фактичну перевірку магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 . Перевірку проведено у присутності продавця магазину ОСОБА_2 , якій вручено копію наказу про проведення перевірки та пред`явлено направлення на перевірку, про що свідчить підпис останньої у направленнях на перевірку від 28.07.2020 р. № 1148, №1136.

Факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 підтверджується копіями трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 14.05.2020 р., заяви ОСОБА_2 про прийняття на роботу, наказу ФОП ОСОБА_1 від 14.05.2020 р. № 1/20 про прийняття ОСОБА_2 на посаду продавця продовольчих товарів з 15 травня 2020 року на 0,5 ставки (а.с. 70 72).

За результатами перевірки складено акт від 30.07.2020 р. № 106/16-31-32-02/ НОМЕР_1 (а.с. 50 51), в якому зафіксовано факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій на право роздрібної торгівлі підакцизними товарами. Так перевіркою встановлено, що згідно контрольних стрічок за 03.07.2020 р. здійснено реалізацію алкогольних напоїв, а саме, пива Київське розливне (код УКТЗЕД ) місткістю 1,95 л, міцністю 3,8 % об. в кількості 2 (дві) пляшки за ціною 35 грн 50 коп. за пляшку на загальну суму чеку 71 грн 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком від 03.07.2020 р. № 3439, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольних напоїв у відповідний проміжок часу, внаслідок чого порушено вимоги частини 20 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон № 481/95-ВР). Також згідно контрольних стрічок за 03.07.2020 р. встановлено факт реалізації тютюнових виробів, а саме, цигарок Давідофф Річ № 6 (код УКТЗЕД ) в кількості 2 (дві) пачки за ціною 45 грн 00 коп. за пачку, на загальну суму чеку 90 грн 00 коп., що підтверджується фіскальним чеком від 03.07.2020 р. № 3435, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у відповідний проміжок часу, внаслідок чого порушено вимоги частини 20 статті 15 Закону України № 481/95-ВР.

ФОП ОСОБА_1 надіслано до ГУ ДПС у Полтавській області заперечення від 14.08.2020 р. на акт перевірки (а.с. 12 14).

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 30.07.2020 р. № 106/16-31-32-02/ НОМЕР_1 , які надійшли 18.08.2020 р., ГУДПС у Полтавській області надіслано лист від 28.08.2020 р. № ФОП/Ч/6048/16-31-32-02-26, яким повідомлено позивача про те, що обставини, наведені в запереченнях підприємця, жодним чином не впливають на обґрунтованість висновків акту перевірки від 30.07.2020 р. № 106/16-31-32-02/ НОМЕР_1 (а.с. 58 61).

На підставі акту перевірки від 30.07.2020 р. № 106/16-31-32-02/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.08.2020 р. № , яким на підставі пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 6 частини 2 статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" № 481/95-ВР від 19.12.1995 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 34000 грн (а.с. 55).

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу за результатами фактичної перевірки про порушення позивачем вимог частини 20 статті 15 Закону України № 481/95-ВР є безпідставними і необґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення від 18.08.2020 № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 34000 грн, прийнято без урахування усіх обставин, які мали суттєве значення, та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 20 ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зважаючи на вимоги наведених приписів, колегія суддів зазначає, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема строку її дії.

З матеріалів справи встановлено, що з метою здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 оформила в контролюючому органі відповідні ліцензії, а саме:

- ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 20.12.2019 р. реєстраційний №1901483 з терміном дії з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р. (а.с. 26-27);

- ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 10.04.2020 р. реєстраційний №1901788 з терміном дії з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р. (а.с. 28-29).

При цьому, колегія суддів зазначає, що термін дії в ліцензіях позивача визначений з дати початку та закінчення дії ліцензій - з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р.

Отже, останнім днем дії відповідних ліцензій є 03.07.2020 р.

Поряд із цим колегія суддів враховує, що позивач як платник податків, діяла добросовісно. Зокрема, враховуючи, що дія ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями від 10.04.2020 р. реєстраційний №1901788 та тютюновими виробами від 20.12.2019 р. реєстраційний №1901483, встановлена до 03.07.2020 р., позивач заздалегідь звернулась до податкового органу про видачу нових ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу були видані нові ліцензії, а саме: ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 19.06.2020 р. реєстраційний №2001680 з терміном дії з 04.07.2020 р. до 04.07.2021 р. (а.с. 30-31); ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 19.06.2020 р. реєстраційний №2001382 з терміном дії з 04.07.2020 р. до 04.07.2021 р. (а.с. 32-33).

Тобто поведінка позивача свідчить про те, що позивач не мала жодного наміру на порушення вимог законодавства з питань ліцензування.

Разом із тим, відповідач, посилаючись на застосування щодо визначення строку дії ліцензій на роздрібну торгівлю положень статті 254 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, вважає, що строк дії ліцензій закінчився 03.07.2020 р. (з 03.07.2019 р. по 02.07.2020 р. - 365 днів один рік).

Проте, колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР визначає, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За змістом статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Таким чином, Законом №481/95-ВР лише встановлюється, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік. При цьому, Закон №481/95-ВР не визначає з якої дати суб`єкт господарювання набуває право на здійснення ліцензійної господарської діяльності та якою датою закінчується цей термін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 затверджений Перелік органів ліцензування, до яких відносяться територіальні органи ДФС.

Зразки ліцензій на право здійснення експорту, імпорту, оптової та роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами затверджені наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260.

Крім того, наказом Державної фіскальної служби України від 24.10.2014 №213 затверджені Рекомендації щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

За змістом наказу Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260 до реквізитів, які повинна мати ліцензія, входять, зокрема, реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії "з" - "до"; дата видачі ліцензії.

Таким чином, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії є окремими даними, які зазначаються в ліцензії.

Враховуючи, що в ліцензіях позивача зазначений термін їх дії з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р., колегія суддів вважає, що органом, якій видав ліцензії, надано право суб`єкту господарювання здійснювати ліцензійну діяльність, а саме, роздрібну торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами починаючи з 03.07.2019 р. до 03.07.2020 р. включно. Судом враховано, що оскільки дата закінчення строку поєднана з прийменником "до", то така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У такому випадку ліцензійні дії суб`єкта господарювання в період визначений в ліцензії є правомірними, тобто такими, які дозволені відповідним суб`єктом владних повноважень.

При цьому, статтями 251, 252 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Натомість, відповідно до зразків ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі від 14.05.1996 №260, яким відповідають й ліцензії позивача на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, у них зазначаються терміни їх дії, тобто встановлений певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Довід апеляційної скарги стосовно необхідності застосування ст. 254 Цивільного кодексу України не може бути прийнятий і з тієї підстави, що предметом спору у справі, що розглядається, є наявність або відсутність ліцензії у позивача на певну дату 03.07.2020 р., а не вирахування кількості днів, на яку має видатись уповноваженим органом дозвільний документ у відповідності до вимог профільного законодавства. Матеріалами справи підтверджується наявність у позивача ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами станом на 03.07.2020 р. Таким чином, цей довід апеляційної скарги колегія суддів не приймає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає неможливим застосування щодо визначення строку дії ліцензій положень статті 254 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Колегія суддів також враховує, що пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на принципі презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Зазначений принцип застосовується у тому числі в правовідносинах щодо оскарження рішень контролюючих органів (стаття 56 Податкового кодексу України).

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Зазначені приписи законодавства застосовуються судом через їх відповідність принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права.

Крім того, згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 р. строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі «dies a quo» і спливають опівночі «diesadquem».

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «diesadquem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день «diesadquem» є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає «dies a quo», або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного самостійного зазначення відповідачем в ліцензіях кінцевої календарної дати її дії «до 03.07.2020», граматичного аналізу вжиття в ліцензіях їх кінцевої дати дії «до 03.07.2020» та положень Конвенції, висновок контролюючого органу щодо порушень позивачем вимог законодавства про ліцензування під час роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день чинності ліцензій - 03.07.2020 р. - є необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04.12.2018 р. у справі №820/2208/18, від 30.01.2019 р. у справі №815/4128/16, від 18.04.2019 р. у справі №815/1871/16.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що враховуючи те, що у позивача наявні ліцензії №1901788, №1901483 дійсні до 03.07.2020 р., отже підстав для визнання доведеним факту реалізації позивачем 03.07.2020 р. алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій немає, а тому оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено суду правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Полтавській області від 18.08.2020 р. № .

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі № 440/4683/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко