Справа № 420/748/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/748/21
УХВАЛА
12 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 19 січня 2021 року надійшов позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної майнової шкоди у сумі 24144,00 грн.

Ухвалою від 25 січня 2021 року позов військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду доказів сплати 2270,00 грн. судового збору, інформації про офіційну електронну адресу чи адресу електронної пошти представника позивача, доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на підписання позовної заяви, доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу, належним чином засвідчених доказів належної якості на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин та доказів звернення у строки, визначені ст.122 КАС України чи належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду (з доказами направлення відповідачу).

08 лютого 2021 року до суду від позивача за вх. №5981/21 надійшов лист із засвідченими копіями наказу військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.06.2017 року №142, акту приймання-здавання та додатків до нього, відомості речового майна, довідки-розрахунку №9 від 01.03.2019 року, накладної (вимоги) №449 від вересня 2018 року, доручення №404 від 07.09.2018 року, письмових пояснень ОСОБА_3 , доповіді від 09.04.2019 року №657 та від 04.04.2019 року №601 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2019 року №76. Також позивачем до листа додано клопотання про відстрочення сплати судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Вирішуючи клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що позивач фінансується за рахунок коштів державного бюджету, суддя зазначає наступне.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Зазначене положення закону кореспондується з приписами ч.1 ст.133 КАС України, а саме: суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору, з урахуванням передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір» умов, є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч.1 ст.77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

З урахуванням вищезазначеного, сплата судового збору є обов`язком позивача, а тому зловживання правом на відстрочення його сплати є неприпустимим.

Разом з тим, суддя вважає, що наведені позивачем обставини не є підставою для відстрочення позивачу сплати судового збору.

Суддя зазначає, що факт подачі позову неприбутковою державною установою, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Вивчивши доводи позивача, наведені в якості підстав для задоволення клопотання та враховуючи, що факт подачі позову неприбутковою державною установою, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору, суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суддя зазначає наступне.

Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що:

- Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» набрав чинності 31,10.2019, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 76 видано 22.04.2019. На момент видання наказу № 76 діяла постанова Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 № 243;

- станом на теперішній час, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 , по якому відкрито кримінальне провадження. Військовою прокуратурою Одеського гарнізону внесено відомості до ЄРДР про кримінальне провадження 27.12.2019 за ч.4 ст.407 КК України. Даний військовослужбовець зі списків особового складу частини не виключений, оскільки на адресу військової частини вироку суду щодо засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі не надходило;

- днем виявлення заподіяної шкоди ОСОБА_1 є день завершення службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом заниження в обліку дебіторської заборгованості за збитки, завдані державі на суму 82614,57 грн.» від 14.09.2020 № 134. Отже, день наступний за днем, коли виявлена шкода є початком відліку строку для звернення до суду, а саме з 15.09.2020 року.

Надаючи оцінку заявленим позивачем підставам поновлення йому строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2019 року №76 притягнуто відповідача до матеріальної відповідальності в розмірі 24144,00 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2019 року №82 відповідача виведено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням військової служби та знято з усіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 з 09.04.2019 року.

Суддя зазначає, що виявлення під час внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 невідображення повної та достовірної інформації щодо дебіторської заборгованості та прийняття внаслідок цього наказу №134 від 14.09.2020 року, яким наказано у п.10 підготувати документи щодо стягнення суми збитків з, в тому числі, ОСОБА_1 на суму 24144,00 грн., не є днем виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог у відповідності до ч.2 ст.122 КАС України, тобто не є днем виявлення заподіяної відповідачем (на думку позивача) шкоди, оскільки таким днем є саме день прийняття наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В той же час, суддя зазначає наступне.

Відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (втратило чинність 31.10.2019 року), у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди (п.31).

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (який набрав чинності 31.10.2019 року), якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

У разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом (ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З вищенаведених норм вбачається, що підставами для звернення військової частини до суду з позовом щодо стягнення матеріальної шкоди є, зокрема, :

- звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди (п.31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, у редакції чинній на момент притягнення відповідача до матеріальної відповідальності);

- притягнення особи, яка завдала матеріальну шкоду, до кримінальної відповідальності (ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» у чинній редакції);

- звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби (ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).

Відтак, з моментом виникнення вищевказаних підстав слід пов`язувати момент, з якого військова частина, установа, організація, заклад має право на звернення до суду з позовною заявою щодо відшкодування шкоди.

При цьому, норми Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом не застосовуються, оскільки втратили чинність.

Суддя зазначає, що з даним адміністративним позовом військова частина НОМЕР_1 має право звернутись до суду лише на підставі ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (без урахування норм ч.3, ч.4 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», оскільки доказів віднесення позивача до вказаної зазначених в них осіб до суду не надано).

Однак, позивачем до суду не надано доказів на підтвердження притягнення відповідача до кримінальної відповідальності та звільнення його з військової служби.

Тобто, суддя не має можливості встановити, чи виникли у позивача підстави, що надають йому право на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, застосовуючи аналогію закону згідно ст.7 КАС України суддя вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду доказів сплати 2270,00 грн. судового збору, доказів звільнення відповідача з військової служби та доказів звернення до суду позовною заявою у строки, визначені ст.122 КАС України чи належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду (з копією відповідачу).

Суддя роз`яснює, що відповідно до п.3 розділу VІ «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Продовжити військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків позовної заяви військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Вовченко