Справа № 380/337/20
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року справа №380/337/20

зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Тронка О.В.,

за участю представників сторін:

позивача Максимишин І.Б.,

відповідача Гавриляка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ), в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.07.2019 року №0-1323; № 0-1323; № 0-1323; № 0-1323.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, так як: оскаржувані податкові повідомлення-рішення були винесені (надіслані) із порушенням передбаченого чинним законодавством порядку, що є підставою для їх скасування. Вказує на те, що відповідачем приймаючи оскаржувані податкові повідомлення рішення від 19.07.2019 року № 0-1323, № 0-1323, № 0-1323 визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за податкові періоди "2016", "2017" та "2018", в яких позивач не був власником оподатковуваної нерухомості. Позивач також посилається на те, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено можливості контролюючого органу нараховувати податкові зобов`язання одним податковим повідомленням рішенням за декількома періодами. Одночасно позивач посилається на те, що всупереч вимогам п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях відсутні посилання на норми Податкового кодексу України, відповідно до яких було здійснено розрахунок, не вказано підстави для здійснення нарахування (зокрема жодним чином не ідентифіковано об`єкт, який є базою оподаткування). Окремо позивач відзначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не містять будь-якого посилання на відповідне рішення органу місцевого самоврядування, яким було б встановлено ставки нарахованого податку, що дозволяє обґрунтовано сумніватися у правильності проведеного розрахунку. При цьому, сам розрахунок до податкових повідомлень рішень не додавався, що, в сукупності з відсутністю ідентифікації об`єктів нерухомості, унеможливлює перевірку правильності нарахування платежів. Також позивач вказує на те, що нерухоме майно, на яке відповідачем нараховано податкові зобов`язання не є об`єктом оподаткування, так як не експлуатується у зв`язку з аварійним станом та потребує капітального ремонту.

Вказані обставини позивач вважає підставами для скасування протиправних податкових повідомлень рішень, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що відповідно до даних Державного реєстру прав на нерухоме майно ФО ОСОБА_1 є власником: нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 292,7 кв.м.( право власності з 21.09.2017 року); нежитлового приміщення №36-40, №40а, №41-50, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 494,1 кв.м.( право власності з 18.04.2013 року); будівлі та споруди майового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3705,8 кв.м. (право власності з 29.03.2013 року), тому податкові повідомлення рішення від 19.07.2019 року № 0-1323; № 0-1323, № 0-1323, № 0-1323 прийнято у відповідності до вимог ст. 266 ПК України. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 06.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

30.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

19 липня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області щодо ОСОБА_1 винесено податкові повідомлення-рішення № 0-1323, №0-1323, №0-1323, №0-1323.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року №0-1323 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за податкові періоди "2017" 1 951 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 33 коп. та "2018" 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) грн. 76 коп., загальна сума податкового зобов`язання - 8 762 (вісім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 09 коп.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року №0-1323 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за податкові періоди "2016" 4 099 (чотири тисячі дев`яносто дев`ять) грн. 55 коп., "2017" 10 115 (десять тисяч сто п`ятнадцять) грн.00 коп. та "2018" 13 844 (тринадцять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 91 коп., загальна сума податкового зобов`язання - 28 059 (двадцять вісім тисяч п`ятдесят дев`ять) грн. 46 коп.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року №0-1323 Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за податкові періоди "2016" 51 065 (п`ятдесят одна тисяча шістдесят п`ять) грн. 92 коп., "2017" 125 997 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 19 коп. та "2018" 172 458 (сто сімдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 67 коп., загальна сума податкового зобов`язання 349 521 (триста сорок дев`ять тисяч п`ятсот двадцять одна) грн. 78 коп.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року №0-1323 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300" за податкові періоди "2016 " 6 808 (шість тисяч вісімсот вісім) грн. 70 коп., "2017" 16 799 (шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 40 коп. та "2018" 22 994 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 18 коп., загальна сума податкового зобов`язання 46 602 (сорок шість тисяч шістсот дві) грн. 28 коп.

Податкові зобов`язання з податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки нараховані відповідачем, на підставі того, що позивач є власником нежитлових приміщень, а саме: нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 292,7 кв.м.; нежитлового приміщення №36-40, №40а, №41-50, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 494,1 кв.м.; будівлі та споруди майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3705,8 кв.м.

Так, зокрема, відповідно до інформаційної довідки від 13.07.2017 р. № 91871329 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 17.06.2017 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення загальною площею 297,5 кв.м., нежитлові приміщення №№ 36-40, 40а, 41-50, загальною площею 494,1 кв.м., будівлі та споруди майнового комплексу загальною площею 3705,8 кв.м., (відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: прохідна, А-1, загальна площа 20,9 кв.м.; холодильник, В-1, загальна площа 1228 кв.м.; зарядно акумуляторна, Г-1, загальна площа 55 кв.м.; приміщення головного корпусу, З-2, загальна площа 2095,7 кв.м.; градильні басейни, Л-1 М-1, загальна площа 274 кв.м.; конденсаторна, К-1, загальна площа 32,2 кв.м. Дані об`єкти нерухомого майна знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Витягу № 98043044 від 21.09.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. зареєстровано 21.09.2017 р. право власності за ОСОБА_1 на Ѕ нежитлового приміщення кафе-бару, загальною площею 292,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_2 .

Суми податкових зобов`язань розраховувались контролюючим органом із врахуванням ставок податку, затверджених рішенням органу місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ухвали Львівської міської ради від 14.01.2016 № 122 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 «Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, у 2016 році у межах першої зони становить 1 %, у межах другої зони - 0,75 %, а у межах третьої зони - 0,5% мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Відповідно ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017 № 1469 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 «Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, у 2017 році у межах першої зони становить - 1,25 %, у межах другої зони - 1,0 %, а у межах третьої зони - 0,75 % мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Відповідно до ухвали Львівської міської ради від 29.06.2017 № 2139 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 «Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, у 2018 році у межах першої зони становить - 1,25 %, у межах другої зони - 1,0 %, а у межах третьої зони - 0,75 %. мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Вважаючи, нарахування сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки некоректними та безпідставними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.1 гі.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Відповідно до абз. «г» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з пп.2 п.4 ст.266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Відповідно до п. 3.2.14. Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджене ухвалою № 2139 від 29.06.2017 р. 8-ої сесії 7-го скликання Львівської міської ради "Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 "Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" не є об`єктом оподаткування: об`єкти нерухомості, які перебувають у стані реконструкції, модернізації та капітального ремонту, що підтверджується відповідною дозвільною документацією.

Висновком будівельнотехнічної експертизи № 03А/20 від 27.11.2020 р., що долучений позивачем до матеріалів справи, стосовно об`єктів нерухомості розташованих за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5., встановлено таке.

Не придатними до експлуатації являються будівлі прохідної літ. «А-1» загальною площею 20,9 м2, приміщення другого поверху, що розташоване над приміщенням під літ. « 22-23» та приміщення під літ « 24», площею 8,3 м2 будівлі холодильника літ. «В-1», приміщеннях підпідвального поверху під літ. «XXIII-XXXI» площею 52,2 м2 та приміщенням під літ. « 19-25» площею 51,1 м2 головного корпусу літ. « 3-2», градильні басейни літ. «Л-1, М-1», будівля конденсаторної літ. «К-1», що входять до майнового комплексу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3 705,8 м2.

Категорія технічного стану будівлі прохідної літ. «А-1» загальною площею 20,9 м2 на вул. Опришківська, 5 у м. Львові « 4» аварійний.

Приміщення другого поверху, що розташоване над приміщенням під літ. « 22-23» та приміщення під літ « 24», площею 8,3 м2 будівлі холодильника літ. «В-1» не придатні до експлуатації у зв`язку із замоканням внаслідок залиття, що відбувається через протікання конструкції покриття даху. Для приведення приміщення у придатний до експлуатації стан необхідно виконати ремонт покрівлі та ремонт внутрішнього опорядження приміщень.

Стан приміщень підпідвального поверху під літ. «XXIII-XXXI» площею 52,2 м2 та у приміщенням під літ. « 19-25» площею 51,1 м2 головного корпусу літ. « 3-2» загальною площею 2095,7 м2 унеможливлює експлуатацію даних приміщень без виконання ремонтно-будівельних робіт по демонтажу старого та влаштування нового опорядження приміщень.

Градильні басейни літ. «Л-1, М-1» за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5, не придатні до експлуатації у зв`язку із своїм технічним станом. Для приведення даних басейнів у придатний для експлуатації стан необхідно звільнити від грунту, дерев, чагарників та сміття корита басейнів, провести роботи по відновленню опорядження стін басейнів, при необхідності замінити інженерні мережі водопостачання.

Категорія технічного стану будівлі конденсаторної літ. «К-1» загальною площею 20,9 м2 на вул. Опришківська, 5 у м. Львові "4" аварійний.

Ідентифікація об`єктів дослідження нежитлових приміщень загальною площею 297,5 м2 та нежитлових приміщень №№36-40, 40а, 41-50 загальною площею 494,1 м2., які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5 на місці розташування під час проведення огляду не можлива у зв`язку із відсутністю технічних паспортів на дані об`єкти дослідження.

Згідно довідки №4765 на № 25.11.2020р., виданої ОКП «БТІ та ЕО», нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 297,5 м2 та нежитлові приміщення №№36-40, 40а, 41-50, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 494,1 м2 являються частиною будівлі літ. 3-2 - головний корпус, за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 2 095,7 м2, та входять до складу даної загальної площі- 3 705,8 м2.

Висновком будівельнотехнічної експертизи за № 03/20 від 18.09.2020 р. що долучений позивачем до матеріалів справи, стосовно об`єкта нерухомості розташованого за адресою: м. Львів, площа Ярослава Осмомисла князя (площа 300-річчя Воз`єднання; АДРЕСА_2 . , встановлено таке.

Об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: м. Львів, пл. Осмомисла Князя, 3а, загальною площею 292,7 м2 не придатний до експлуатації.

На об`єкті нерухомого майна: нежитловому приміщенні кафе-бару, що розташований за адресою: м. Львів, пл. Осмомисла Князя, 3а, загальною площею 292,7 м2, наявно лише 38,5 % необхідних конструктивних елементів та видів робіт.

61,5% необхідних конструктивних елементів та видів робіт на об`єкті відсутні, що фізично унеможливлює на робить непридатним для експлуатації об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: м. Львів, пл. Осмомисла Князя, 3а, загальною площею 292,7 м2.

Для придатності до експлуатації об`єкту нерухомого майна: нежитлового приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: м. Львів, пл. Осмомисла Князя, 3а, загальною площею 292,7 м2 необхідно відновити (влаштувати) 61,5% необхідних конструктивних елементів будівлі та видів робіт таких як: покрівлю, покриття підлог, двері зовнішні та внутрішні, вікна, внутрішнє оздоблення, внутрішні інженерні мережі електро-, водопостачання, водовідведення, влаштування системи опалення, слабострумні мережі, тощо

Технічний стан наявних залишкових конструктивних елементів (наявних конструктивних елементів у кількості 38,5%) об`єкта нерухомого майна: нежитлового приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: м. Львів, пл. Осмомисла Князя, 3а, загальною площею 292,7 м2, таких як: фундаментів, стін, перегородок, перекриття, підлоги, оздоблення являється добрим. (Пошкоджень і деформацій немає. Є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту).

Відсутність 61,5% необхідних конструктивних елементів об`єкту нерухомого майна: нежитлового приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 292,7 м2 шляхом розрахунку загального технічного стану необхідних 100% конструктивних елементів з врахуванням наявних 38,5% елементів призводить до вираження розміру фізичного зносу у кількості 63,15%, що відповідає технічному стану ветхий (Стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій).

Таким чином, нежитлові приміщення, що належать позивачу перебували стані капітального ремонту та реконструкції, а відтак не могли бути об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Окрім того, позивачу були нараховані суми податкових зобов`язань за періоди, у яких ОСОБА_1 не був власником відповідних нежитлових будівель. Вказане підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Зокрема, власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . позивач став 17.06.2017 року, а за адресою АДРЕСА_5 . з 21.09.2017 року

В даному випадку, в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях податкове зобов`язання нараховано позивачу за різні періоди, а саме за 2017, 2018 роки у податковому повідомленні-рішенні № № 0-1323, за 2016, 2017, 2018 роки у податковому повідомленні-рішенні №0-1323, за 2016, 2017, 2018 роки у податковому повідомленні-рішенні №0-1323, за 201, 2017, 2018 роки у податковому повідомленні-рішенні 0-1323 та без врахування того, що власником об`єкта оподаткування останній став у червні та вересні 2017 року відповідно.

За висновком Верховного Суду України у постанові від 5 грудня 2006 року у справі № 21-527во06 наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Вказаний правовий висновок підтримано Верховним Судом, зокрема у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 200/12442/18-а.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Враховуючи наведене оскаржувані податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню в цілому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 19 липня 2019 року № 0-1323, № 0-1323, № 0-1323, № 0-1323, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п.2 ст.16 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч.3 ст.132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст.134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 року (справа №826/856/18), від 16.05.2019 року № 823/2638/18.

Отже, приписами ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням АБДАНК в особі керуючого партнера Сідловської Ірини Юріївни договору про надання правової допомоги №20/17 від 26.04.2017 гонорар виконавця погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього Договору.

Згідно з п. 4 додаткового договору №20/17 вартість правової допомоги становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

На підтвердження оплати послуг за надання правової допомоги позивачем долучено до матеріалів справи квитанцією № 0.0..1 від 15.01.2021 р. на загальну суму 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Відповідачем клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги заявлено не було.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд приходить до висновку, що сума зазначена в договорі є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 200,00 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4 329,45 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1323 від 19.07.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1323 від 19.07.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1323 від 19.07.2019.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1323 від 19.07.2019.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 4 329 (чотири тисячі триста двадцять дев`ять) 45 коп.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2021.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна