Справа № 540/514/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 р. Категорія 111030200м.ОдесаСправа № 540/514/20
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

час і місце ухвалення: 14:52:48, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.11.2017 р. №, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.11.2017 року за № ; - стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 14 714, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що здійснення ФОП ОСОБА_1 сплати податку у перший робочий день після вихідного свідчить про недопущення ним порушення правил сплати (перерахування) податку та відсутність підстав для притягнення за це до відповідної відповідальності.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.11.2017 року за № . Стягнуто з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73026) за рахунок його бюджетним асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 357 (сім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що з долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій вбачається, що сплата коштів позивачем здійснювалась через термінал у післяопераційний час. Тобто, позивачем свідомо обрано такий спосіб сплати коштів, у який вони б не могли бути зараховані на відповідні рахунки казначейства у встановлений законом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п.п. 20.1.4, 20.1.18, 20.1.19 п.20.1 ст.20 та п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних та єдиного внеску території обслуговування Херсонської ОДПІ управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонської області Курієнко Світланою Владиславівною, проведена камеральна перевірка картки особового рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питання дотримання встановлених чинним законодавством граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку за період з 20.03.2016 по 20.04.2017, за результатами якої складено акт від 11.10.2017 року № 2660 "Про результати камеральної перевірки повноти та своєчасності сплати до бюджету єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 20.03.2016 по 20.04.2017".

Перевіркою встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, відповідно до якого виявлено несвоєчасну сплату єдиного податку за період з 20.03.2016 по 20.04.2017.

08.11.2017 року ГУ ДФС у Херсонській області винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50 % у сумі 700,02 грн. за платежем "Єдиний податок з фізичних осіб".

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_1 у строки встановлені п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України здійснила сплату єдиного податку шляхом здійснення авансового внеску.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, та платник податку несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податку та дотримання вимог податкового законодавства.

Згідно з ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та зборів визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеного податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиної податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державне податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної

ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

У статті 5 Європейської конвенції про обчислення строків (№076) від 16.05.1972, визначено, що підписаною державами - членами Ради Європи, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quern (для цілей цієї Конвенції термін dies ad quern означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

Вимогами пункту 32 статті Податкового кодексу України передбачено, що якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм податкового законодавства відповідає й основним засадам податкового права, проголошеним у статті 4 Податковою кодексу України

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року справа № 820/1867/17.

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів в межах України та відповідальність суб`єктів переказу встановлено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-ІІІ від 05.04.2001 (далі Закон - № 2346-ІІІ).

Згідно з п. 1 ст. 8 Закону № 2346-ІІІ банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючою банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати

доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Пунктом 8.4 ст. 8 Закону № 2346-ІІІ визначено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів.

Таким чином, платіжні доручення клієнтів виконуються банком протягом цього ж робочого дня або не пізніше наступного робочою дня і не можуть перевищувати два операційні дні для внутрішньобанківською переказу коштів, а для міжбанківського переказу коштів не можуть перевищувати три операційні дні або в інші строки, якщо це передбачено в договорі.

Згідно до ст. 24 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що подання ініціатором до банку або іншої установи - члена платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу. Реквізити документів на переказ готівки та особливості їх оформлення встановлюються Національним банком України. При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - члена платіжної системи їй відповідним чином оформленою квитанцією.

Обов`язок сплати податкового зобов`язання в разі внесення суми готівкових коштів через касу банку для подальшого переказу на рахунок органу казначейської служби є виконаним з моменту прийняття до виконання банком документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2346-ІІІ дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Відповідно до п. 27.1 ст.27 Закону міжбанківський переказ здійснюється шляхом:

1) проведення суми переказу через кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в Національному банку України;

2) проведення суми переказу через кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в інших банках або в розрахунковому банку.

Згідно до п.1.19 ст.1 Закону міжбанківський розрахунковий документ - документ на переказ, сформований банком на підставі розрахункових документів банку, клієнтів та документів на переказ готівки або виконавчого документа;

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала сплату авансового внеску:

19.03.2016 року через AT "ОЩАДБАНК" відповідно до квитанція № 179 на суму єдиного податку з фізичних осіб 248 грн. 05 коп.;

20.03.2017 року через AT "ОЩАДБАНК" відповідно до квитанції № 59 на суму єдиного податку з фізичних осіб 576 грн. 00 коп.;

20.04.2017 року через AT "ОЩАДБАНК" відповідно до квитанції № 91 на суму єдиного податку з фізичних осіб 576 грн. 00 коп.

У вказаних квитанціях у графі "Призначення платежу" зазначено: "єдиний податок з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 ".

Авансовий внесок єдиного податку в сумі 248 грн. 05 коп. терміном сплати до 20.03.2016 (неділя) був сплачений 19.03.2016 (субота), що підтверджується квитанцією №179.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 у строки встановлені п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України здійснила сплату єдиного податку шляхом здійснення авансового внеску.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, апелянт зазначає, що гонорар адвоката у сумі 7357, 00 грн. не є співрозмірним зі складністю справи виходячи з того, що ціна позову складає 700, 02 грн., а оскаржуваним ППР встановлено лише три випадки несвоєчасної сплати грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 4 договору про надання правової допомоги № 25/02-20від 25.02.2020 року розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, визначається за домовленістю сторін, виходячи з досвіду адвоката, його кваліфікації, персонального попиту на допомогу конкретного адвоката, складності справи, її тривалості, важливості питання, що вирішується для клієнта, фінансових можливостей та матеріального стану клієнта.

До складу витрат на оплату правничої допомоги відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг по договору № 25/02-20 від 25.02.2020 року про надання правової допомоги (правничих послуг) від 16.03.2020 року включено: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, консультація та узгодження правової позиції (1,5 год.) - 1576,50 грн., правовий аналіз наданих клієнтом документів та розроблення подальшої стратегії захисту (1,5 год.) - 1576,50 грн., складання позовної заяви (5 год.) - 5255,00 грн., підготовка додатків до позовної заяви (1 год.) - 1051,00 грн., правовий аналіз відзиву на позовну заяву (1 год.) - 1051,00 грн., правовий аналіз доказів, які надані відповідачем по справі (1 год.) - 1051,00 грн., підготовка відповіді на відзив на позовну заяву (2 год.) - 2102,00 грн., направлення відповіді на відзив на позовну заяву учасникам судового процесу (1 год.) - 1051,00 грн.

Оскільки справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з огляду на незначну складність спору та невеликий обсяг доказів, не потребувала вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, судом першої інстанції вказано, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції є 7357,00 грн.

Апеляційний суд не погоджується із судом першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши аргументи заявника, апеляційний суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, та вважає достатнім і співмірним для компенсації розмір витрат правничої допомоги за послугу "складання та організація подання позову" в сумі 1 000, 00 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права в частині стягнення судового збору на правничу допомогу, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, постанову суду першої інстанції в цій частині слід змінити, а в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року, - в частині стягнення витрат на правову допомогу (пункти 3 резолютивної частини судового рішення) - змінити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73026) за рахунок його бюджетним асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 ( одна тисяча ) грн. 00 коп..

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 540/514/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.