Справа № 420/2655/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2655/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Сердюк І.С.

сторін:

позивач: Кузнєцова Л.О. (представник за ордером)

відповідач: Аветюк С.В. (в порядку самопредставницва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ССС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішеннь ГУ ДПС в Одеській області №№ , від 18.03.2020р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 лютого 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ССС» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 18.03.2020 р., яким позивачеві за порушення п. 44.1., п. 44.2. ст. 44, п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 3549159,00 грн. (три мільйони п`ятсот сорок дев`ять тисяч сто п`ятдесят дев`ять гривень 00 копійок), з яких 2839327,00 грн. (два мільйони вісімсот тридцять дев`ять тисяч триста двадцять сім гривень 00 копійок) збільшення податкового зобов`язання, 709832,00 грн. (сімсот дев`ять тисяч вісімсот тридцять дві гривни 00 копійок) штрафних санкцій, винесеного на підставі акту документальної планової виїзної перевірки № № 000036/15-32-05-10/30879582 від 27 лютого 2020 року;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 18.03.2020 р., яким позивачеві за порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 2519603,00 (два мільйони п`ятсот дев`ятнадцять тисяч шістсот три гривни 00 копійок), з яких 1679735,00 грн. (один мільйон шістсот сімдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 00 копійок) збільшення податкового зобов`язання, 839868,00 грн. (вісімсот тридцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 00 копійок) штрафних санкцій, винесеного на підставі акта перевірки № 000036/15-32-05-10/30879582 від 27.02.2020р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки складено акт № 000036/15-32-05-10/30879582 від 27.02.2020р., висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності позивача у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов`язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з його контрагентами, що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, в зв`язку з чим вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема посилаючись те, що господарські операції позивача між ТОВ «ССС» та його контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних складських приміщень, транспортнх засобів та іншого майна, які економічно необхідні для результатів відповідної діяльності. Позивачем не надано до перевірки технічної документації на товар, актів прийому -передачі виробів, подальшої реалізації товарів тощо. Відтак, податковий орган зазначив щодо обгрунтованості висновку про заниженння ТОВ «ССС» податку на прибуток у сумі 2839327 грн., заниження податку на додану вартість у сумі 1679735 грн.

Ухвалою від 03.04.2020 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі на 28.04.2020 р.

Ухвалою суду від 28.04.2020 р. зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою суду від 20.08.2020р, яка занесена до протоколу засідання, поновлено провадження у справі; підготовче засідання відкладено на 21.09.2020р.

Ухвалою суду від 21.09.2020р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справі на 15.10.2020 р.

Ухвалою суду від 16.10.2020 р. підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.11.2020 р. о 09 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 10.11.2020 р. відкладено судове засідання по справі на 07.12.2020 р. 14 год. 30 хв.; призначено проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою суду від 07.12.2020 р. зупинено провадження по справі до 13.01.2021 р.; відкладено розгляд справи на 13.01.2021 р.

Ухвалою суду від 11.01.2021 р. поновлено провадження у справі; у задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено; зупинено провадження по справі до 13.01.2021 р.

Ухвалою суду від 13.01.2021 р. продовжено строк, на який зупинено провадження в адміністративній справі до 01.02.2021 р.; призначено судове засідання на 01.02.2021 р. на 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДПС в Одеській області згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1, 77.4 ст. 77 ПК України, на підставі направлень № № 1326, 1327, 1328, 1329, 1330, 1331, 1332, 1333, 1334, 1335 від 30.10.2019 р., та наказу ГУ ДПС в Одеській області № 923 від 17.10.2019 р. «Про проведення документальної виїзної планової перевірки ТОВ «ССС», » проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ССС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 р. по 30.06.2019 р.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 000036/15-32-05-10/30879582 від 27.02.2020р. (т.1, а.с. 49-208), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток, всього у сумі 2839327 грн., в тому числі: за 3 квартал 2017 року в сумі 183443 грн., за 4 квартал 2017 року в сумі 711295 грн., за 1 квартал 2018 року в сумі 643549 грн.; за 2 квартал 2018 року в сумі 650968 грн., за 3 квартал 2018 року в сумі 648654 грн., за 4 квартал 2018 року в сумі 360,00 грн., за 1 квартал 2019 року в сумі 1148,00 грн.;

п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, всього у сумі 1679735 грн., у тому числі за липень 2017 року в сумі 231512 грн., за серпень 2017 року в сумі 143760 грн., за вересень 2017 року в сумі 317227 грн., за жовтень 2017 року в сумі 137115 грн., за листопад 2017 року в сумі 173517 грн., за грудень 2017 року в сумі 272765 грн., за січень 2018 в сумі 268672 грн., за травень 2018 року в сумі 133492 грн., за листопад 2018 року в сумі 400 грн., за лютий 2019 року 1020 грн., за березень 2019 року в сумі 255 грн.;

наказу Міністерства фінансів України № 2121 від 28.01.2016 р. «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість;

п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст.8, ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суми нарахованого єдиного внеску у розмірі 22% особі по виконанню робіт за цивільно-правовим договором у липні 2017 року на суму 1029,60 грн. та у липні 2018 р. по гр. ОСОБА_1 у розмірі 8800,00 грн.;

ст. 51, п. 119.2 ст. 119, п. 176.2, ст. 176 ПК України, а саме підприємством у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) включені недостовірні відомості та помилками по сумам нарахованого та виплаченого доходу, нарахованого та перерахованого податку за ознаками « 157» та « 106», не проведено відображення фінансової поворотної допомоги за ознакою « 153» по ОСОБА_2 .

На підставі зазначеного акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 18.03.2020р., яким позивачу за порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 3549159 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 2839327 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 709832 грн. (т.1, а.с. 209);

№ від 18.03.2020р., яким позивачу за порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 98.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2 519603 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями у розмірі 1679735 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 839868 грн. (т.1. а.с. 210).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. (п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення документальних планових перевірок передбачений статтею 77 ПК України.

За змістом акта перевірки, з направленням на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 31.10.2019р. ОСОБА_3 , головного бухгалтера ТОВ «ССС». Про проведення планової перевірки ТОВ «ССС» проінформовано письмовим повідомленням № 45 від 17.10.2019р., направленим рекомендованим поштовим відправленням. Перевірку проведено з відома директора ТОВ «ССС» ОСОБА_2 та у присутності головного бухгалтера ТОВ «ССС» ОСОБА_3.

Надаючи правову оцінку правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваних рішень, суд виходив з наступного.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу

Відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

За приписами п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

За змістом п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у період з 01.07.2017 р. по 30.06.2019 р. ТОВ «ССС» задекларовано в рядку 01 декларацій «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» у сумі 129676016 грн.

За змістом акта перевірки, перевіркою показників «задекларованих у рядку 01 декларації(й) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» встановлено заниження у сумі 15774038 грн.

Судом встановлено, що у період з 01.07.2017 р. по 30.06.2019 р. ТОВ «ССС» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 3517028 грн.

За змістом акта перевірки, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.07.2017р. по 30.06.2019р. встановлено його завищення на 1 679 735 грн.

Зазначений висновок обґрунтовано тим, що господарські операції між ТОВ «ССС» та вказаними контрагентами не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності.

Враховуючи наведене, відповідачем зроблено висновок щодо заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток) за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 у сумі 157740378 грн.; штучне формування податкового кредиту ТОВ «ССС» у періоді, що перевірявся по ланцюгу постачання від ТОВ «ВЕСТ СЕРВИС», ТОВ «ПРІМОТЕК», ТОВ «У-СИГМА» (ТОВ «ОКАДА ДЕВЕЛОПМЕНТ»), ТОВ «РИНАУН», ТОВ "ЦИКОН", на загальну суму ПДВ 1679736,00 грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ССС» мало господарські взаємовідносини за період з 01.06.2017р. по 30.06.2019р. з такими контрагентами: ТОВ «ВЕСТ СЕРВИС» (), ТОВ «ПРІМОТЕК» (), ТОВ «У-СИГМА» (ТОВ «ОКАДА ДЕВЕЛОПМЕНТ») (), ТОВ «РИНАУН» (), ТОВ «ЦИКОН» (), ТОВ «Ліберал буд» (), ТОВ «Ошлан» (), ТОВ «Будсітіпроект» (), ТОВ «Стрепскомпані» ().

Судом встановлено, що 13.04.2018р. між ТОВ «ВЕСТ СЕРВИС» (постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір виконання робіт № 1304/1-18, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню виробів (деталей, окремих вузлів, комплектуючих), як зі своїх матеріалів, так і матеріалів замовника, а також зобов`язується виконати роботи по механічній обробці виробів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.1, а.с. 237- 239).

Згідно п.2.1 зазначеного договору, найменування, кількість, ціна, вартість виробів вказується в додатках по кожному замовленню залишаються незмінними до виконання взаємних зобов`язань сторін по кожному з додатків.

Відповідно до п.2.2 договору якість товару відповідає технічній документації на товар, наданій покупцем.

За змістом п. 2.3 договору технічна документація на товар є невід`ємною частиною даного договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: Додатку № 1 до вказаного договору «Специфікація № 1», «Специфікація № 2» (т.1, а.с. 240-242); актів приймання передачі давальницьких матеріалів по договору на виконання робіт з давальницької сировини № 1304/1-18 від 13.04.2018р., актів про витрату давальницьких матеріалів, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, банківської виписки, податкових накладних (т.1, а.с. 243 -250; т.2, а.с. 1-9).

Позивачем ні до податкового органу, ні до суду не надано технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 вказаного договору є невід`ємною його частиною.

02.10.2018р. між ТОВ «ПРІМОТЕК» (постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір поставки № 021018/1, відповідно до п. 1 якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продати та передати у власність покупця продукцію, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору (т.2, а.с. 10-13).

Згідно п.1.2 зазначеного договору, ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається у специфікаціях або рахунках-фактурах постачальника, які є невід`ємними частинами цього договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: видаткових накладних, накладних, рахунків-фактур, банківської виписки, податкових накладних (т.2, а.с. 14-29);

24.11.2017р. між ТОВ «У-СИГМА» (постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір виконання робіт № 2411/17-У, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню виробів (деталей, окремих вузлів, комплектуючих), як зів своїх матеріалів, так і матеріалів замовника, а також зобов`язується виконати роботи по механічній обробці виробів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 30-32).

Згідно п.2.1 зазначеного договору, найменування, кількість, ціна, вартість виробів вказується в додатках по кожному замовленню залишаються незмінними до виконання взаємних зобов`язань сторін по кожному з додатків.

Відповідно до п.2.2 договору якість товару відповідає технічній документації на товар, наданій покупцем.

За змістом п. 2.3 договору технічна документація на товар є невід`ємною частиною даного договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: Додатків № 1 до вказаного договору «Специфікації № 1- №5» (т.2, а.с. 33-42; 48-49); актів приймання передачі давальницьких матеріалів по договору на виконання робіт з давальницької сировини №2411/17-У від 24.11.2017р., актів про витрату давальницьких матеріалів, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, банківської виписки, податкових накладних, платіжних доручень (т.2, а.с. 43-47, 50-95).

Позивачем ні до податкового органу, ні до суду не надано технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 вказаного договору є невід`ємною його частиною.

На підтвердження взаємовідносин ТОВ «ССС» з ТОВ «РИНАУН», ТОВ «ЦИКОН» позивачем надано до суду засвідчені належним чином копії : платіжних доручень, податкових накладних, (т.2, а.с. 96-112).

16.02.2018 р. між ТОВ «Ліберал буд» (постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір виконання робіт № 1602-2018, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню виробів (деталей, окремих вузлів, комплектуючих), як зів своїх матеріалів, так і матеріалів замовника, а також зобов`язується виконати роботи по механічній обробці виробів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 113-115).

Згідно п.2.1 зазначеного договору, найменування, кількість, ціна, вартість виробів вказується в додатках по кожному замовленню залишаються незмінними до виконання взаємних зобов`язань сторін по кожному з додатків.

Відповідно до п.2.2 договору якість товару відповідає технічній документації на товар, наданій покупцем.

За змістом п. 2.3 договору технічна документація на товар є невід`ємною частиною даного договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: Додатків № 1 до вказаного договору «Специфікації №№ 1-2»; видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, банківської виписки, податкових накладних, актів приймання передачі давальницьких матеріалів по договору на виконання робіт з давальницької сировини, актів про витрату давальницьких матеріалів, (т.2, а.с. 116-138).

Позивачем ні до податкового органу, ні до суду не надано технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 вказаного договору є невід`ємною його частиною.

16.04.2018 р. між ТОВ «Будсітіпроект» (постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір виконання робіт № 1604-2018, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню виробів (деталей, окремих вузлів, комплектуючих), як зів своїх матеріалів, так і матеріалів замовника, а також зобов`язується виконати роботи по механічній обробці виробів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 139-141).

Згідно п.2.1 зазначеного договору, найменування, кількість, ціна, вартість виробів вказується в додатках по кожному замовленню залишаються незмінними до виконання взаємних зобов`язань сторін по кожному з додатків.

Відповідно до п.2.2 договору якість товару відповідає технічній документації на товар, наданій покупцем.

За змістом п. 2.3 договору технічна документація на товар є невід`ємною частиною даного договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: Додатку № 1 до вказаного договору «Специфікації №1»; видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, банківської виписки, податкових накладних, актів приймання передачі давальницьких матеріалів по договору на виконання робіт з давальницької сировини, актів про витрату давальницьких матеріалів (т.2, а.с. 142-190).

Позивачем ні до податкового органу, ні до суду не надано технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 вказаного договору є невід`ємною його частиною.

25.06.2018 р. між ТОВ «Стрепскомпані»(постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір виконання робіт № 2506-1/18, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню виробів (деталей, окремих вузлів, комплектуючих), як зів своїх матеріалів, так і матеріалів замовника, а також зобов`язується виконати роботи по механічній обробці виробів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 191-193).

Згідно п.2.1 зазначеного договору, найменування, кількість, ціна, вартість виробів вказується в додатках по кожному замовленню залишаються незмінними до виконання взаємних зобов`язань сторін по кожному з додатків.

Відповідно до п.2.2 договору якість товару відповідає технічній документації на товар, наданій покупцем.

За змістом п. 2.3 договору технічна документація на товар є невід`ємною частиною даного договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: Додатку № 1 до вказаного договору «Специфікації №1»; видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, банківської виписки, податкових накладних, актів приймання передачі давальницьких матеріалів по договору на виконання робіт з давальницької сировини, актів про витрату давальницьких матеріалів (т.2, а.с. 194-215).

Позивачем ні до податкового органу, ні до суду не надано технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 вказаного договору є невід`ємною його частиною.

02.07.2018 р. між ТОВ «Ошлан»(постачальник) та ТОВ «ССС» (покупець) укладено договір виконання робіт № 0207/1-18, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню виробів (деталей, окремих вузлів, комплектуючих), як зів своїх матеріалів, так і матеріалів замовника, а також зобов`язується виконати роботи по механічній обробці виробів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 216-218).

Згідно п.2.1 зазначеного договору, найменування, кількість, ціна, вартість виробів вказується в додатках по кожному замовленню залишаються незмінними до виконання взаємних зобов`язань сторін по кожному з додатків.

Відповідно до п.2.2 договору якість товару відповідає технічній документації на товар, наданій покупцем.

За змістом п. 2.3 договору технічна документація на товар є невід`ємною частиною даного договору.

На підтвердження факту виконання умов зазначеного договору надано засвідчені копії: Додатку № 1 до вказаного договору «Специфікації №№1-2»; видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків на оплату, банківської виписки, податкової накладної (т.2, а.с. 219-236).

Позивачем ні до податкового органу, ні до суду не надано технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 вказаного договору є невід`ємною його частиною.

Згідно п. 3.1 договорів виконання робіт, укладених між позивачем та його контрагентами, вироби (згідно кожного додатку до договору) передаються покупцю згідно акту прийому-передачі на умовах EXW (Інкотермс 2010), акт -прийому передачі виробів підписується повноважними представниками сторін, скріплюється печаткою та є невід`ємною частиною договорів.

До суду на підтвердження факту виконання робіт та передачі виготовлених виробів не надано актів -прийому передачі виробів, які визначено сторонами як невід`ємну частину договорів.

Як встановлено судом та вбачається з маетріалів справи, під час перевірки до поадткового органу та до суду під час розгляду справи судом посадовими особами ТОВ «ССС» не надано технічної документації на товар та актів прийому-передачі виробів.

У товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, в пункті навантаження зазначено м. Одесу. При цьому податковим органо зазначено, що за податковими адресами ТОВ «ВЕСТ СЕРВИС», ТОВ «У-СИГМА» (ТОВ «ОКАДА ДЕВЕЛОПМЕНТ»), ТОВ «Ліберал буд», ТОВ «Будсітіпроект», ТОВ «Стрепскомпані», ТОВ «Ошлан» на момент здійснення взаємовідносин з ТОВ «ССС» значилися житлові будинки з адміністративними приміщеннями. Згідно зареєстрованих податкових накладних в ІС «ЄРПН» встановлено, що за період 2018-2019 рр. вищезазначені контрагенти за оренду складських та виробничих потужностей не сплачували, що унемоливлює дослідження та перевірку факту того, де ТОВ «ССС» отримувалися ТМЦ.

Відповідно до наявної у податкового органу податкової інформації у штаті контрагентів ТОВ «ВЕСТ СЕРВИС», ТОВ «ПРІМОТЕК», ТОВ «У-СИГМА» (ТОВ «ОКАДА ДЕВЕЛОПМЕНТ»), ТОВ «РИНАУН», ТОВ "ЦИКОН", ТОВ «Ліберал буд», ТОВ «Ошлан», ТОВ «Будсітіпроект», ТОВ «Стрепскомпані» працювало від 1 до 3 осіб.

За результатами проведеного аналізу наявних трудових ресурсів податковим органом встановлено, з однієї сторони - незначна кількість працюючих та з другої сторони значний обсяг фактично оформлених зазначеними вище контрагентами операцій по реалізації різноманітних ТМЦ передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу із відповідними фаховими знаннями (робочих - менеджерів, тощо).

З урахуванням зазначеного зроблено висновок, що на підприємствах відсутній персонал, який міг би займатися виготовленням, придбанням та реалізацією різноманітних ТМЦ. В свою чергу, факт відсутності управлінського та технічного персоналу, складських приміщень для зберігання товарів та техніки, свідчіть про відсутність адміністративно-господарських можливостей для надання послуг та реалізації різноманітних товарів, в зв`язку з чим підтвердити реальність отримання послуг на адресу ТОВ «ССС» неможливо.

Крім того, ГУ ДФС в Одеській області листом від 10.09.2018 р. №8862/7/15-32- 14-07-07 було направлено запит до ГУ ДФС у м. Києві щодо отримання податкової інформації по підприємству ТОВ «Ліберал буд». Листом від 12.09.2018 р.№39067/7/26-15-41-02-13 ТУ ДФС у м. Києві повідомлено про невстановлення вказаної юридичної особи за податковою адресою.

В матеріалах справи відсутні докази складання технічної документації на товар, яка з урахуванням п.п.2.2, 2.3 договорів, укладених позивачем з контрагентами є невід`ємною частиною, відсутні докази подальшої реалізації приданого товару, руху придбаних ТМЦ.

Відсутність первинних документів, які б підтверджували фактичне виконання договорів, відсутність трудових ресурсів та основних фондів тощо, що дає підстави дійти висновку про непідтвердженість господарських операцій для цілей визначення податкового кредиту та витрат належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які б відображали реальність таких операцій та спричиняли реальні зміни майнового стану платника податків.

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов`язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв`язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції.

За приписами ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно п. 2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Проте, до перевірки та до суду не надані документи, що посвідчують якість товару, документів, які визначені невід`ємними частинами договорів (технічна документація на товар), актів прийому-передачі виробів.

Відсутність необхідних трудових та виробничих ресурсів та/або з урахуванням змісту і специфіки вказаних операцій, які передбачають наявність основних засобів, об`єктів оподаткування складських приміщень, забезпечення спеціальних умов для зберігання товарів, придбання і реалізацію яких документально оформлено при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та покупцями, а також враховуючи, що відповідні сторонні послуги з експлуатації основних засобів та обладнання не придбавалися, вбачається відсутність об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих між суб`єктами господарської діяльності: господарських операцій щодо придбання та реалізації робіт/послуг.

З огляду на зазначене, перевіривши надані позивачем копії первинної документації, суд погоджується з висновками відповідача про непідтвердження позивачем товарності (реальності) господарських операцій з його контрагентами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до приписів ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд акцентує увагу на тому, що необхідність застосування підходу належної податкової обачності безпосередньо випливає з рішення Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії», де зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Таким чином, «обачний» платник податку може принаймні, але не тільки надати докази перевірки свого контрагента на предмет податкової «добросовісності» за доступними базами даних, як і навести докази на підтвердження обґрунтованості вибору контрагента тощо.

Також, суд зауважує, що концепція «наявності ділової мети» передбачає, що господарська операція має містити економічний сенс для підприємства і бути доцільною з погляду її проведення. Тобто навіть якщо операцію оформлено належним чином і є докази реальності її здійснення, проте причина здійснення такої операції не є економічно обґрунтованою для бізнесу, платник податків не має права на зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат і податкового кредиту.

Верховний Суд у постанові від 24.01.2018 у справі № 816/4226/13-а ухвалив, що відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку сум такої вигоди. Окрім того, Верховний Суд додав, що здійснення позивачем як суб`єктом господарювання дій, які є нетиповими для певного виду діяльності або можуть не у повній мірі відповідати цільовому призначенню отриманих кредитних ресурсів, не може однозначно свідчити про невідповідність таких дій цілям господарської діяльності.

Тобто, здійснення реальних господарських операцій - не єдина передумова отримання податкового ефекту від здійснення господарської операції.

Також, Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі № 809/117/13-а, від 22.03.2018 у справі № 815/3666/16 та від 10.04.2018 у справі № 815/24/17 дійшов висновку, що господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняютьреальні зміни майнового стану платника податків.

У зв`язку з наведеним недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Також, у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 815/3666/16 суд вказав, що надані позивачем документи, а саме: податкові накладні, видаткові накладні та рахунки-фактури, видані від імені контрагентів, та докази перерахування товариством грошових коштів не можуть самі по собі підтверджувати реальність виконання господарських угод, оскільки відповідачем надані докази того, що контрагенти не виконували та об`єктивно не мали можливості виконати поставку в адресу позивача.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних рішень діяв правомірно, висновок відповідача щодо порущення ТОВ «ССС» п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток, всього у сумі 2839327 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, всього у сумі 1679735 грн. знайшов підтвердження під час судового розгляду, а отже у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , від 18.03.2020р. необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ССС» (65031, Одеськаобласть, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 31 Б; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішеннь ГУ ДПС в Одеській області №№ , від 18.03.2020р., - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.02.2021р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.