Справа № 826/12170/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 826/12170/16

адміністративне провадження № К/9901/39583/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р,Ф.,

розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 (головуючий суддя - Шрамко Ю.Т., судді: Вєкуа Н.Г., Федочук А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді: Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі №826/12170/16.

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» (далі - ПАТ «Центренерго») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо незарахування шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку позивача (№ НОМЕР_1 ) у системі електронного адміністрування ПДВ з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджуються та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, в рахунок субвенції державного бюджету місцевим бюджетам у сумі 33 044 946, 96 грн. з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зарахувати шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку позивача (№ НОМЕР_1 ) у системі електронного адміністрування ПДВ платника кошти у сумі 33 044 946, 96 грн. відповідно до договорів № 1023/21 від 15.12.2015, № 5/375/10 від 22.12.2015, № 38/375 від 26.11.2015, № 5/375/14 від 24.12.2015, № 375Е/247 від 22.12.2015, № 375Е/245 від 22.12.2015, № 5/375/13 від 24.12.2015, № 375Е/246 від 22.12.2015 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 913).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДФС України оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ДФС України посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права: пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України та пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, позивач отримав субвенції: у сумі 12 983 300,00 грн. згідно з договором від 26.11.2015 № 38/375 про організацію взаєморозрахунків; у сумі 2 592 337,32 грн. згідно з договором від 07.12.2015 № 375Е/219, у сумі 4 041 864,00 грн. згідно з договором від 15.12.2015 № 1013/21, у сумі 18 667 889,00 грн. згідно з договором від 15.12.2015 № 1023/21, у сумі 26 041,38 грн. згідно з договором від 22.12.2015 № 375Е/245, у сумі 3 680 879,01 грн. згідно з договором від 22.12.2015 № 5/375/9, у сумі 41 609,40 грн. згідно з договором від 22.12.2015 № 375Е/246, у сумі 4 917 320,99 грн. згідно з договором від 22.12.2015 № 5/375/10, у сумі 302 111,55 грн. згідно з договором від 22.12.2015 № 375Е/247, у сумі 1 976 378, 79 грн. згідно з договором від 24.12.2015 № 5/375/13, у сумі 1 999 821,21 грн. згідно з договором від 24.12.2015 № 5/375/14 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375.

Відповідні суми направлені позивачем на погашення податкового боргу з ПДВ, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень.

З урахуванням постанови Кабінету міністрів України від 04.06.2015 № 375, за рахунок субвенцій, відповідно до перелічених вище договорів, позивач перерахував до державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ кошти у сумі 51 229 552,65 грн. Зі сплачених 51 229 552, 65 грн. відповідачем зараховано шляхом поповнення рахунку позивача (№ НОМЕР_1 ) у системі електронного адміністрування ПДВ у сумі 18 184 605, 69 грн.

В той же час, субвенції у сумі 33 044 946, 96 грн. не були зараховані на рахунок позивача у системі електронного адміністрування ПДВ, що підтверджується витягами з системи електронного адміністрування ПДВ.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не було вчинено дій, передбачених нормами податкового законодавства, оскільки отримані ПАТ «Центренерго» бюджетні кошти у вигляді субвенції не знайшли свого відображення на електронному рахунку підприємства в системі електронного адміністрування з ПДВ.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Розрахована сума податку за зареєстрованими податковими накладними повинна бути більшою або дорівнювати сумі коштів, що знаходяться на електронному рахунку такого платника. Інакше, у разі, якщо загальна сума податку, визначена в зареєстрованих податкових накладних платника податку є більшою, ніж сума, електронного рахунку в системі електронного адміністрування з ПДВ, або сума коштів такого рахунку має від`ємний показник, то у платника податку на додану вартість виникає обов`язок поповнення свого електронного рахунку для реєстрації податкових накладних на відповідну суму.

Відповідно до положень пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Відповідно до пункту 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569 із змінами та доповненнями «Про деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС.

ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

З урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» та змін податкового законодавства щодо запровадження електронного адміністрування податку на додану вартість на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенції з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Метою такого адміністрування ПДВ є своєчасна сплата ПДВ в повному обсязі, оскільки відповідно пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України податок до бюджету сплачується з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкритий рахунок платника у системі електронного адміністрування податку на додану вартість за реєстром платників, надісланим Державною фіскальною службою України.

ДФС стверджує, що 18.01.2016 до Державної казначейської служби України були направлені в електронному вигляді засобами електронного зв`язку коригуючі реєстри типу 8 для відпрацювання, проведення транзакцій типу 12 та направлення їх до відповідача для відображення в системі електронного адміністрування (СЕА).

Державна казначейська служба України листом від 21.01.2016 № 10-08/151-1122 повідомила, що за даними АС «Є-Казна» (електронне адміністрування ПДВ), МФО 899998 інформація щодо обробки коригуючих реєстрів відсутня.

TOB «Програміка», яке є розробником програмного забезпечення ДФС (як стверджує відповідач у запереченнях), листом від 25.01.2016 № 02-15/2 підтвердило, що всі пакети коригуючих реєстрів типу 8 були передані Казначейству 18.01.2016, по всіх пакетах інформаційна система ДФС отримала відповідь про успішну доставку. Додатково TOB «Програміка» проінформувало, що відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування ПДВ, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби" успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Казначейства зі статусом NEW в полі квитанції. Всі пакети коригуючих реєстрів з типом 8, передані Казначейству 18.01.2016, отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи ДФС.

Однак, долучені до матеріалів справи ДФС листи Державного казначейства України та ТОВ «Програміка», що є розробником відповідного програмного продукту, щодо передачі відповідних коригуючих реєстрів лише свідчить про невиконання органами ДФС вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 № 967 «Про внесення змін до пункту 9 Порядку електронного адміністрування ПДВ» в частині поповнення електронного рахунку платника ПДВ.

Крім того, позивач не є і не може бути учасником відповідних правовідносин між органами виконавчої влади в особі ДФС, Державного казначейства України та розробником програмного забезпечення діяльності вказаних органів - TOB «Програміка» і, відповідно, долучені до матеріалів справи документи не підтверджують зарахування шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку позивача у системі електронного адміністрування ПДВ.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Державною фіскальною службою України не було вчинено дій, передбачених наведеними вище нормами податкового законодавства, оскільки за наявності законодавчих підстав суми ПДВ, сплачені ПАТ «Центренерго» за результатами проведених розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375 не відображені в системі електронного адміністрування ПДВ.

Доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, що спрямовані на відображення бюджетних коштів у вигляді субвенції для погашення зобов`язання з ПДВ на електронному рахунку підприємства в СЕА з ПДВ, Державною фіскальною службою України судам не надано.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 у справі №826/12170/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова