Справа № 120/7894/20-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 лютого 2021 р. Справа № 120/7894/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034, ) до Відділу освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Чорнобиля, 15, смт. Літин, Вінницька область, 22300, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (далі - ТОВ "Вінпродтрейд", позивач) з адміністративним позовом до відділу освіти Літинської районної державної адміністрації (далі - відділ освіти Літинської РДА, відповідач). Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд: визнати протиправними дії відділу освіти Літинської РДА щодо надання неповної інформації при розгляді запиту ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації №585 від 03.06.2020 року та зобов`язати відповідача надати повну інформацію на запит №585 від 03.06.2020 року з урахуванням висновків суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 03.06.2020 року ТОВ "Вінпродтрейд" надіслано до розпорядника інформації - відділу освіти Літинської РДА запит про надання інформації №585 від 03.06.2020 року. Відповідачем надано відповідь від 15.06.2020 року, яка, на думку сторони позивача, містить недостовірну, неточну та неповну інформацію на запит, без належно оформленої відмови у задоволенні решти інформації на запит. Зокрема, представник позивача вказує, що у відповіді було надано недостовірну інформацію на питання №4.5, 4.6 та 4.7 запиту. У свою чергу, на запитання № 6 запитуваної інформації взагалі надано не було.

ТОВ "Вінпродтрейд" вважає, що дії відділу освіти Літинської РДА щодо надання неповної інформації при розгляді запиту № 585 від 03.06.2020 року є протиправними та порушують його законні права.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зокрема, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

06.01.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні останнього. Мотивуючи свою позицію представник відповідача вказує, що під час постачання продовольчої сировини постачальником надавалися посвідчення про якість до закладів освіти, які були безпосереднім одержувачем продуктів харчування. Тому, оскільки посвідчення про якість надавалися безпосередньо при здійснені постачання продуктів харчування напряму у заклади освіти, то такі посвідчення зберігаються, тобто знаходяться у розпорядженні, керівників закладів освіти, адже при перевірці Держпродспоживслужбою здійснюється перевірка наявності посвідчень про якість продукції, яка зберігається у харчоблоках освітніх закладів, де безпосередньо і здійснюється приготування їжі.

Отже, на переконання сторони відповідача, відділ освіти Літинської РДА не мав та не має і на даний момент у своєму розпорядженні запитуваних позивачем документів про виробника та якість продуктів харчування, таких як посвідчення про якість, декларація виробника тощо, а тому з запитом про надання інформації про виробника, посвідчень про якість продуктів харчування позивач має змогу звернутися безпосередньо до керівників освітніх закладів.

За таких обставин відповідач переконаний, що надав позивачу повну інформацію на його запит № 585 від 03.06.2020 року, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

03.06.2020 року ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось до відділу освіти Літинської РДА, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", із запитом про надання інформації № 585, в якому просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про дату отримання (надходження) та реєстрації даного запиту.

3. Надати копію договору, який було укладено в результаті проведеної процедури закупівлі.

4. Надати інформацію про використання бюджетних коштів, а саме:

4.1. Яку кількість молочних продуктів (вказати найменування кожного виду) було закуплено відділом освіти Літинської районної державної адміністрації на підставі договору, який було укладено в результаті проведення процедури закупівлі від 06.03.2017 року по предмету закупівлі: ДК 021:2015:15500000-3 - Молочні продукти (ідентифікатор закупівлі UА-2017-03-06-000041-С)?

4.2.Коли і на яку суму було укладено договір?

4.3. Надати копії всіх прибуткових накладних на вищевказаний товар, що постачався протягом всього терміну виконання даного договору.

4.4. Які саме молочні продукти (вказати найменування кожного виду) було закуплено та за якою ціною (вказати ціну 1 кг)?

4.5. Чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі молочних продуктів (вказати найменування кожного виду та змінену ціну 1 кг)?

4.6. У разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів наданих ТОВ "Літинський молочний завод" було змінено ціну, надати копії цих документів.

4.7. Вказати змінену ціну та яку кількість молочних продуктів (вказати найменування кожного виду) було закуплено по змінених цінах, якщо ціну було змінено.

4.8. Яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю молочних продуктів (вказати найменування кожного виду) по вищевказаному договору?

5. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

6. Надати копії посвідчень про якість, декларацій виробника і (або) інших документів, які посвідчують якість продукції, що пропонувалася і (або) постачалася протягом всього терміну виконання даного договору.

7. Повідомити про відповідальну особу за надання відповіді на даний запит та вказати її ПІП, займану посаду та контактний номер телефону.

8. Надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

9. Надати відповідь на вказаний запит та надати інформацію вказану у запиті, копії запитуваних документів, завірених відповідно до чинного законодавства, у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ "Вінпродтрейд": вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на e-mail ТОВ "Вінпродтрейд": .

Листом від 15.06.2020 року №108-запит відділ освіти Літинської РДА надав відповідь на запит позивача від 03.06.2020 року № 585 та повідомив таке:

1. Даний запит зареєстрований та розглянутий.

2. Отримано 09.06.2020 року та зареєстровано 09.06.2020 року №108-запит.

3. Інформація про використання бюджетних коштів, а саме:

3.1. Відділом освіти було закуплено:

сметана - 37,600 кг;

сир твердий - 7,670 кг;

сир кисломолочний 9%-20% - 286,300 кг;

молоко питне 2,1-2,6 % - 1368 кг;

ряжанка - 286,400 кг.

3.2. Договір було укладено 06.03.2017 року №07 на суму 50000,00 грн.

3.3.Запитувані Вами документи, а саме копії всіх прибуткових накладних на вищевказаний товар, складається з 157 сторінок. Згідно зі статтею 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання, сканування та друк. Граничні норми витрати на копіювання, сканування або друк документів, що надаються за запитом інформацію, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 року №740 (зі змінами). Розмір фактичних витрат на копіювання, сканування або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, та порядок відшкодування цих витрат, затверджені наказом відділу освіти Літинської РДА від 25.05.2020 року №133. На підставі вищенаведеного, направляємо Вам рахунок для здійснення оплати витрат на копіювання, сканування або друк запитуваного документу. Після оплати рахунку необхідно надіслати у зручний для Вас спосіб (факс, пошта тощо) до відділу освіти Літинської РДА підтверджуючий документ щодо оплати. Одержати запитувану Вами інформацію Ви можете після отримання відділом освіти Літинської РДА підтверджуючого документа щодо повної оплати витрат на копіювання, сканування або друк запитуваних документів.

3.4. сметана - 1 кг - 51,66 грн.;

сир твердий - 1 кг - 129,38 грн.;

сир кисломолочний 9%-20% - 1 кг - 64,72 грн.;

молоко питне 2,1-2,6 % - 1 кг - 15,27 грн.;

ряжанка - 1 кг - 26,72 грн.

3.5. Протягом терміну виконання договору ціна закупівлі молочних продуктів не мінялася.

3.6. -

3.7. -

3.8.По вищевказаному договору на закупівлю молочних продуктів було використано 50000,00 грн.

4. Дану продукцію було виготовлено товариством з обмеженою відповідальністю "Літинський молочний завод". Юридична адреса: вул. Ринкова, 33, смт Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300.

5. Декларацію виробника та якісне посвідчення на дані продукти харчування не має можливості надати, так як сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах освіти до кінця використання цього товару. На момент, коли був зроблений запит на інформацію, сертифікатів якості продукції за 2017 рік в закладах освіти немає.

6. Відповідальна особа за надання інформації на даний запит - юрист відділу освіти Бовкун Інна Анатоліївна, тел. - (04347) 21736.

7. Ви можете надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на електронну адресу відділу освіти: litin.vorda@ ukr.net.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо надання такої неповної інформації при розгляді запиту ТОВ "Вінпродтрейд" є протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим ст. 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 19 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України від 26.04.2001 року № 2402-111 "Про охорону дитинства" (далі - Закон №2402-111, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 1 Закону № 2402-111 визначено, зокрема, що охорона дитинства - це система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно зі статтею 4 Закону № 2402-111 система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає, зокрема, забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності.

Закон України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ "Про інформацію" (далі - Закон № 2657-ХІІ) визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно із статтею 1 Закону № 2657-ХІІ інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відносини, пов`язані з розглядом запитів до публічної інформації, регулюються Конституцією України, Законом України "Про доступ до публічної інформації", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Отже, Закону України "Про інформацію" містить загальні положення про регулювання відносин щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

У свою чергу порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI).

При цьому суд враховує, що інформаційний запит позивача від 03.06.2020 № 585 був розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону № 2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Згідно з ст. 5 Закон № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.

Згідно з статтею 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Водночас, в силу вимог пункту 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 19 Закону № 2939-VI під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача, який володіє статусом розпорядника публічної інформації, надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Статтею 23 Закону № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку діям відповідача щодо надання інформації при розгляді запиту ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації №583 від 03.06.2020 року, суд вказує таке.

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із запитом щодо отримання публічної інформації у відповідності до Закону № 2939-VI, у якому чітко визначений перелік із 9 запитань, у запитанні № 4 вказав вісім підпитань.

ТОВ "Вінпродтрейд" у позовній заяві, зокрема зазначає, що відповідачем не надано повної та достовірної інформації щодо запитань під № 4.5 - 4.7, зокрема:

4.5. Чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі молочних продуктів (вказати найменування кожного виду та змінену ціну 1 кг)?

4.6. У разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів наданих ТОВ "Літинський молочний завод" було змінено ціну, надати копії цих документів.

4.7. Вказати змінену ціну та яку кількість молочних продуктів (вказати найменування кожного виду) було закуплено по змінених цінах, якщо ціну було змінено.

Зокрема, у пункті 3.6 відповіді від 15.06.2020 року №108-запит на запитання № 4.5 відділ освіти Літинської РДА вказав, що протягом терміну виконання договору ціна закупівлі молочних продуктів не мінялась. Відповідно, відповідь на запитання 4.6, 4.7 відповідачем не надавалась, оскільки відпала необхідність у зв`язку із заперечуванням факту зміни цін.

Позивач вказує, що така інформація є неправдивою та не відповідає дійсності, посилаючись на відомості з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів. Зокрема, до позовної заяви було долучено електронний витяг із зазначеного веб-порталу (а.с. 27), відповідно до якого, до договору № 07 від 06.03.2017 року було укладено 2 додаткові угоди, а саме: від 09.10.2017 року на суму 5746,00 грн. та від 07.11.2017 року на суму 5000,00 грн., в результаті чого вартість договору було скориговано. Зокрема, скоригована вартість договору 07 від 06.03.2017 року після укладення додаткових угод становить 55000,00 грн.

У свою чергу, відповідаючи на питання 4.8, відповідач вказав, що по вищевказаному договору на закупівлю молочних продуктів було використано 50000,00 грн.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач надав неправдиву та неповну інформацію щодо запитань №4.5-4.8 запиту №585 від 03.06.2020 року.

Надаючи оцінку відмові сторони відповідача у наданні інформації на запитання № 6, суд зазначає таке.

Механізм організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах незалежно від їх підпорядкування, типу і форми власності визначає Порядок організації харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти і науки України від 01.06.2005 року № 242/329 (далі - Порядок № 242/329).

Пунктом 4 Порядку № 242/329 визначено, що відповідальними за організацію харчування дітей у навчальних та оздоровчих закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, за матеріально-технічний стан харчоблоку (їдальні, буфету), додержання вимог санітарного законодавства є засновники (власники), керівники цих закладів та організації (підприємства), що забезпечують харчування дітей.

Згідно з пунктами 14, 15 вищезазначеного Порядку відповідальність за безпеку і якість продуктів харчування та продовольчої сировини, готової продукції покладається на постачальника, організацію (підприємство), що забезпечують харчування учнів, або керівника закладу, якщо працівники харчоблоку входять до штатного розпису закладу, відповідно до Закону України "Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини".

Продукти харчування та продовольча сировина повинні надходити до навчальних та оздоровчих закладів разом із супровідними документами, які свідчать про їх походження та якість (накладні, сертифікати відповідності, висновки санітарно - епідеміологічної експертизи тощо).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що саме Відділ освіти здійснює організацію харчування дітей у навчальних закладах за рахунок місцевого бюджету, тому цей орган повинен володіти інформацією щодо суб`єктів господарювання, які здійснюють виготовлення продукції, яка закуповується.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону 2939-71 Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У свою чергу, частиною 3 зазначеної статті передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відтак, судом встановлено, що відповідач у відповіді на запитання № 6, вказав, що декларацію виробника та якісне посвідчення на дані продукти харчування не має можливості надати, так як сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах освіти до кінця використання цього товару. На момент, коли був зроблений запит на інформацію, сертифікатів якості продукції за 2017 рік в закладах освіти немає.

У свою чергу, у відзиві на позовну заяву сторона відповідача посилається на п. 4.3 наказу відділу освіти Літинської РДА "Про організацію харчування в закладах освіти району в 2017 році" №07 від 03.01.2017 року, відповідно до якого керівники навчальних закладів мають організувати повноцінне, безпечне і якісне харчування дітей (замовлення і прийняття до закладу безпечних і якісних продуктів харчування і продовольчої сировини із відповідними супроводжуючими документами, дотримання умов і термінів їх зберігання, технології виготовлення страв, правил особистої гігієни працівників харчоблоків тощо).

Відтак, таке твердження відділу освіти Літинської РДА суперечить інформації, наданій у відповідь на запитання №6 запиту від 03.06.2020 року №585, адже у відзиві відповідач фактично вказує, що розпорядниками запитуваної інформації є інші суб`єкти (керівники навчальних закладів). Відтак, сторона відповідача мала б відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону №2939-71 перенаправити запит позивача належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, що у свою чергу також зроблено не було.

Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.12.2020 року у справі №120/3930/19-а.

З огляду на зазначене, дії відповідача щодо надання неповної інформації при розгляді запиту ТОВ "Вінпродтрейд" про надання інформації №585 від 03.06.2020 року є протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відділу освіти Літинської РДА надати повну інформацію на запит №585 від 03.06.2020 року з урахуванням висновків суду, вважаю за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні.

З огляду на вище викладені положення, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача надати ТОВ "Вінпродтрейд" повну інформацію на запит № 585 від 03.06.2020 року з урахуванням висновків суду.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Літинської РДА.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Надаючи оцінку письмовим доказам, суд наголошує, що на підставі п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимоги заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходить з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 01.09.2020 року № 585, акт приймання-передачі наданих послуг від 09.12.2020 року відповідно до договору про надання правничої допомоги № 585 від 01.09.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 15.12.2020 року, а також платіжне доручення від 10.12.2020 року №3922 на суму 3000,00 грн.

Як вбачається з поданих документів, 01.09.2020 року між позивачем ТОВ "Вінпродтрейд" в особі директора Продана П.М. та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Якименко та партнери" в особі президента Якименка О.О. укладено Договір №585 про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (п. 1.1, 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з ненаданням інформації на запит про надання публічної інформації №585 від 03.06.2020 року відділом освіти Літинської районної державної адміністрації.

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг, у будь-якому випадку вартість правової допомоги у суді першої інстанції становить не більше 3000 грн. На підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу, останнім надано платіжне доручення № 3922 від 10.12.2020 року.

Як вбачається із акта приймання-передачі наданих послуг від 09.12.2020 року відповідно до договору про надання правової допомоги № 585 від 01.09.2020 року, а також детального опису робіт (наданих послуг) позивачеві надано такі юридичні послуги: складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з ненаданням інформації на запит про надання публічної інформації № 585 від 02.06.2020 року відділом освіти Літинської РДА - вартістю 3000,00 грн. (з врахуванням п. 2.1 договору №585 від 01.09.2020 року).

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

У той же час, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Суд не ставить під сумнів вартість однієї години часу, витраченої адвокатом на надання позивачу правових послуг, оскільки відповідний розмір визначений у договорі про надання правничої допомоги.

Втім, кількість часу витраченого адвокатом на складання позовної заяви у цій справі, а саме 2 години, на переконання суду, є непропорційною складності справи та предмету спору, адже у позові заявлено лише одну вимогу, що пов`язана із розглядом одного запиту позивача про отримання публічної інформації. Підготовка позову такої категорії не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з інформацією, яка міститься в автоматизованій комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", за період з 01.12.2020 року по 04.02.2021 року адвокатом Кравчуком М.О. від імені ТОВ "Вінпродтрейд" до Вінницького окружного адміністративного суду подано близько 80 позовних заяв про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, які полягають у ненадані чи/або надані неповної інформації на запити ТОВ "Вінпродтрейд" (в період з 01.12.2020 року по 04.02.2021 року - 51 позовна заява з приводу надання відділом освіти Літинської РДА неповної інформації на запити ТОВ "Вінпродтрейд").

Відтак, суд вважає, що наявність такої кількості подібних спорів між позивачем та розпорядниками інформації, які є та були предметом розгляду в суді, та подані одним і тим самим адвокатом від імені позивача, безпосередньо впливає на час, який необхідно витрати на оформлення позовної заяви.

Також суд враховує, що предмети позовів у всіх цих справах подібні та стосуються ненадання або відмови у наданні інформації на запити ТОВ "Вінпродтрейд" про надання публічної інформації.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, а також, те що справу віднесено до справ незначної складності, суд вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 3000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи, а показники часу на оформлення позовної заяви, які зазначені адвокатом (2 год.) є завищеними.

Відтак, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 1000 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії відділу освіти Літинської районної державної адміністрації щодо надання неповної інформації при розгляді запиту товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" про надання інформації №585 від 03.06.2020 року.

Зобов`язати відділ освіти Літинської районної державної адміністрації надати повну інформацію на запит №585 від 03.06.2020 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" за рахунок бюджетних асигнувань відділу освіти Літинської районної державної адміністрації понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, буд. 51А, м. Вінниця, 21034, )

Відповідач: відділ освіти Літинської районної державної адміністрації (вул. Героїв Чорнобиля, 15, смт. Літин, Літинський район, Вінницька область, 22300, )

Рішення у повному обсязі виготовлено: 11.02.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна