Справа № 400/2018/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 р. Категорія 108010200м.ОдесаСправа № 400/2018/20
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання відмови від 30.03.2020 р. № 1533/10/14-29-32-03-17 протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просив: визнати протиправною відмову у видачі ліцензії ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , мотивуючи його тим, що наданих ним документів достатньо для підтвердження прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС в Миколаївській області щодо відмови у видачі ліцензії ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , оформленої листом від 30.03.2020 року № 1533/10/14-29-32-03-17. Зобов`язано Головне управління ДПС в Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2020 року (вх. № 2550/10л) щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 з врахуванням висновків, викладених у даному рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що застосування положень Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" у відносинах щодо питань ліцензування таких видів господарської діяльності, як торгівля пальним, зберігання пального є помилковим, адже сфера дії цього Закону, відповідно до п.3ч.2 ст.2 - не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, а здійснюється відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 20.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. № 2550) за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви позивачем було надано пакет документів, до якого входили: - дозвіл експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки № 100.20.48, виданий Управлінням Держпраці у Миколаївській області 14.02.2020 року; - дозвіл виконувати роботи підвищеної небезпеки № 099.20.18, виданий Управлінням Держпраці у Миколаївській області 14.02.2020 року; - договір оренди № 02/20 від 01.02.2020 року; - акт приймання-передачі майна по договору оренди № 02/20 від 01.02.2020 року, укладений в м. Нова Одеса 01.02.2020 року; - реєстраційне посвідчення № 3083 за формою № 3-РРО від 13.03.2020 року; - акт № 1 введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій від 13.03.2020 року; - довідка про опломбування реєстратора розрахункових операцій за формою № 1-ЦСО від 13.03.2020 року; - звіт Миколаївського МБТІ про проведення технічного обстеження від 17.03.2020 року; - квитанція № 48476988 від 18.03.2020 року сплата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним у розмірі 2000,00 грн.

Листом від 30.03.2020 року № 1533/10/14-29-32-03-17 ГУ ДПС було відмовлено позивачу у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Підставами відмови у видачі ліцензії вказано: відсутність інформації щодо державної реєстрації права власності або користування земельною ділянкою позивачем; не надання акту вводу експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом, або інших документі, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна.

Не погоджуючись з відмовою контролюючого органу у видачі ліцензії, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданий на заяву позивач лист ГУ ДПС лист від 30.03.2020 року № 1533/10/14-29-32-03-17 не може сприйматися як належна відмова у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а тому, суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду поданої позивачем заяви на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995р. за №481/95-ВР (надалі - Закон № 481/95).

Положеннями абз.25 та 57 ст.1 Закону № 481/95 встановлено, що: - ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; - роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Відповідно до ч. 20 ст.15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частиною 30 цієї статті Закону передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років

За правилами ч.32-34 ст.15 Закону № 481/95, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У відповідності до ч.38 ст.15 Закону № 481/95, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: - документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; - акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці виробництва пального, необхідних для виробництва та зберігання пального; - дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі її наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме зі змісту листа про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що підставою для відмови слугувало не надання позивачем ряду документів, а саме: - відсутність інформації щодо державної реєстрації права власності або користування земельною ділянкою позивачем; - не надання акту вводу експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом, або інших документі, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачем до заяви було надано договір оренди, який підтверджує наявне у позивача право користування відповідною земельною ділянкою (а.с.11-12).

Отже, колегія суддів вважає відмову позивачу у видачі ліцензії з підстав відсутності інформації щодо державної реєстрації права власності або користування земельною ділянкою позивачем протиправною.

Щодо не надання позивачем актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що роздрібний продаж пального за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Центральна, 139 відбуватиметься за допомогою автозаправного блок-пункту.

Згідно звіту Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації про проведення технічного обстеження об`єкт: автозаправний блок-пункт за вказаною адресою не є капітальною будівлею, а тимчасовою спорудою, згідно діючого законодавства (а.с.17-22).

Згідно ч.4 ст. 28 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури є Міністерство регіонального розвитку, будівництво та житлово-комунального господарства України відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництво та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 р. № 633/211.

На виконання повноважень, установлених законодавством, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 21.10.2011р. за № 244 затвердило Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (надалі - Порядок № 244).

Отже, механізм розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності регулюється вказаним Порядком.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Порядку № 244 ТС - це одноповерхова споруда, що встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. ТС можуть бути пересувними та стаціонарними.

За приписами п.п.2.1, 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку № 244 підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС, установлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу, розміщення ТС самовільно забороняється.

Враховуючи наведене та керуючись ст.28 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", апеляційний суд дійшов висновку, що документи, які підтверджують прийняття ТС в експлуатацію відповідно до законодавства є паспорт прив`язки ТС.

Проте, такого документу ГУ ДПС у Миколаївській області надано не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає правомірною відмову ГУ ДПС у Миколаївській області у видачі ОСОБА_1 ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що рішення про відмову в видачі ліцензії повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом, оскільки приписами Закону № 481/95, який регулює спірне питання видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, не встановлено обов`язкової форми рішення про відмову в видачі даної ліцензії.

Також, апеляційний суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції при задоволенні позову на приписи ЗУ "Про ліцензування видів господарської діяльності", оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.2 цього Закону його дія не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності, як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області, - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року по справі № 400/2018/20, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.