Справа № 360/4902/20
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4902/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу від 03.12.2020 у виконавчому провадженні № 62494145 у розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач) від 03 грудня 2020 року ВП № 62494145 накладено штрафу розмірі 10200,00 грн. на управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області за не виконання рішення суду у справі №360/4258/19.

Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - позивач, управління) вважає неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу від 03.12.2020 року ВП № 62494145 , з огляду на наступне.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року у справі № 360/4258/19 зобов`язано управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з нестриманої пенсії за віком за період з 01.04.2017 по 31.10.2018.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року у справі №360/4258/19 управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області проведене нарахування пенсії на відомість листопада 2019 року «Рішення суду, борги, РПФУ-12001», що підтверджується роздруківкою з ТКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсій.

Всі пенсійні виплати пенсій здійснюються виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області не має.

Згідно постанови Правління Пенсійного фонду України №27-1 від 13.12.2018 року з 01.01.2019 року фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України, тобто фінансування пенсійних виплат в управлінні Пенсійного фонду України в Попаснянському районі' Луганської' області здійснюється головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області . У зв`язку із чим договори з ПАТ «Укрпошта» та уповноваженими банками на виплату і доставку пенсій на 2019 рік та на 2020 рік управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області не укладались. Це є об`єктивною причиною, що унеможливлює остаточне виконання рішення боржником.

На підставі чого відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги формуються у ППВП та в електронному вигляді направляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області. Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 31.10.2018 в сумі 66681,17 грн. сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

Згідно вказаної роздруківки інформація по заборгованості перед ОСОБА_1 направлялась управлінням постійно з моменту нарахування, в подальшому щомісяця, а в останнє у грудні 2020 року. До теперішнього часу залишилась не профінансованою.

Управління додатково 20.11.2020 року звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з листом №1229-0103-9/3788 щодо фінансування виплати пенсії за рішенням суду ОСОБА_1 , (копія додається).

Лист Головним управлінням було розглянуто та надано відповідь №1200-010202- 9/26262 від 01.12.2020 року, у якій зазначено, що оскільки рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року по справі № 360/4258/19 не встановлено окремого порядку проведення виплати пенсії за минулий період, враховуючи зміни внесені в пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції Постанови КМУ №788 від 21.08.2019), суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати та виплачуються на умова окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Фінансування пенсійних виплат відбувається згідно чинного законодавства відповідно до потреби в коштах на виплату пенсій, яка визначається на підставі всіх виплатних документів, сформованих підпорядкованими управліннями Пенсійного фонду України в Луганській області та в межах коштів, що надходять з Пенсійного фонду України виключно за цільовим призначенням.

Тобто, на думку позивача, виплата пенсії ОСОБА_1 не можлива без правового врегулювання та збільшення видатків з Державного бюджету України.

Отже, виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП №'62494145 від 03 грудня 2020 року.

Не погодившись з адміністративним позовом відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с.28-31), в якому зазначив, що 07.07.2020 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 № 360/425 8/19 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 01.04.2017 по 31.10.2018.

07.07.2020 державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62494145. Копії постанови направлені боржнику для виконання, стягувану - для відома. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Листом від 16.07.2020 № 1229-0103-8/1111 Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області повідомило, що рішення суду в частині виплати пенсії до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць виконано: пенсія ОСОБА_1 за квітень 2017 року в розмірі 2 239, 46 грн. виплачена в листопаді 2019 року. Заборгованість по пенсії за період з 01.05.2017 по 31.10.2018 в розмірі 66 681, 17 грн. починаючи з березня 2019 року щомісячно нараховується на відомості. Виплата буде проведена після фінансування Пенсійним фондом України. Згідно постанови Правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 року № 27-1, з 01.01.2019 року фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України, тобто фінансування пенсійних виплат в Управління Пенсійного фонду України Попаснянського району Луганської області здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Таким чином, щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів, надано не було.

Також відповідача зазначив, що позивачем інформації щодо повного та фактичного виконання вищезазначеного рішення боржником не було надано і станом на 03.12.2020.

Таким чином, на думку відповідача, накладаючи штраф постановою від 03.12.2020 на боржника, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Отже, дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та відповідають нормам Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі зазначеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

10 лютого 2021 року від відповідача надійшли пояснення, в яких зазначено, що виходячи з тексту позовної заяви від 09.12.2020 № 1229-0107-5/4289 у справі № 360/4902/20, а також додатків, наданих до зазначеної позовної заяви, Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області до Відділу надавало інформації щодо стану виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 у справі № 360/4258/19 листами від 16.07.2020 № 1229-0103-8/1111 та від 23.11.2020 1229-0103-9/3818. Відповідач повідомив, що лист Управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 23.11.2020 № 1229-0103-9/3818 відсутній у матеріалах виконавчого провадження № 62494145, що свідчить про те, що зазначений лист до Відділу не надходив (а.с. 67)

Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року адміністративну позов управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 18-19).

Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду після усунення недоліків позовної заяви та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 24-25).

Ухвалою суду від 04 січня 2021 року зупинено провадження у справі № 360/4902/20 за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу до набрання законної сили рішення у справі № 360/4677/20 (а.с. 57).

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду у судове засідання (а.с.63).

У судове засідання представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач просив розглянути справу без участі представника.

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами наступні обставини справи.

07.07.2020 до відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 № 360/4258/19 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 01.04.2017 по 31.10.2018 (а.с. 34, 35-36).

07.07.2020 державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62494145. Копії постанови направлені боржнику для виконання, стягувану - для відома. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (а.с.39, 40).

Листом від 16.07.2020 № 1229-0103-8/1111 Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганській області повідомило відповідача, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року по справі № 360/4258/19 виконано. Рішення суду в частині виплати пенсії до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць виконано: пенсія ОСОБА_1 за квітень 2017 року в розмірі 2239, 46 грн. виплачена в листопаді 2019 року Заборгованість по пенсії за період з 01.05.2017 по 31.10.2018 в розмірі 66681, 17 грн. починаючи з березня 2019 року щомісячно нараховується на відомості. Виплата буде проведена після фінансування Пенсійним фондом України. Згідно постанови Правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 року № 27-1, з 01.01.2019 року фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України, тобто фінансування пенсійних виплат в Управління Пенсійного фонду України Попаснянського району Луганської області здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с.45).

Суд зазначає, що до зазначеного повідомлення позивачем не надано жодного доказу виконання рішення суду по справі № 360/4258/19 в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. Також не надано жодного доказу щодо запиту коштів для виконання рішення суду у повному обсязі.

13 листопада 2020 року відповідачем за не виконання судового рішення на боржника - УПФУ в Попаснянському районі Луганської області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 47).

Позивач у судовому порядку оскаржив дану постанову, однак ухвалою суду від 11 січня 2021 року адміністративний позов УПФУ в Попаснянському районі Луганської області повернуто заявнику. Таким чином, постанова відповідача про накладення штрафу на позивача від 13.11.2020 у розмірі 5100,00 грн. є чинною.

03 грудня 2020 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу на УПФУ в Попаснянському районі Луганської області в подвійному розмірі - 10500,00 грн. (а.с. 49).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття виконавчим органом постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За визначенням частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За змістом частин першої, другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За унормуванням ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", що є спеціальним у відношенні виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заяою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України " Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частинами 1-3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/4258/19 на теперішній час не виконано.

Позивачем зазначено причини не виконання судового рішення - неналежне фінансування.

Суд наголошує, що порядок виплати пенсії, у тому числі й заборгованість з виплати пенсії за минулий період, визначається виключно законами України, тому підзаконні нормативно-правові акти, у тому числі постанова Правління ПФУ № 27-1 від 13.12.2018, не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Щодо посилань позивача на ту обставину, що він не є розпорядником бюджетних коштів суд зазначає таке.

За унормуванням пункту 3 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі - Порядок № 1596) виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються: між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення або центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат; між уповноваженими банками та органами Пенсійного фонду, а у разі централізованого нарахування пенсій - між уповноваженими банками та головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та органами Пенсійного фонду, у разі централізованого фінансування пенсій - між уповноваженими банками та головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві.

Пунктом 12 Порядку № 1596 передбачено, що органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

За унормуванням п. 13 Порядку № 1596 списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.

Списки подаються одночасно на паперових і магнітних (електронних) носіях, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цього пункту.

За договорами, зазначеними у пункті 3 цього Порядку, та за наявності технічних можливостей сторін цих договорів списки можуть подаватися в електронній формі з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які містять вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів і їх копіювання.

Органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення протягом місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, можуть складати і подавати додаткові списки на зарахування пенсій та грошової допомоги одержувачам, які з різних причин не були внесені до основних списків, а також у разі перерахунків пенсій та грошової допомоги.

На підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів (абзац перший пункту 14 Порядку № 1596).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року № 27-1 "Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році" з метою забезпечення стабільного фінансування та виплати пенсій відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, для здійснення з 01 січня 2019 року фінансування пенсійних виплат головними управліннями Пенсійного фонду України у Вінницькій, Волинській, Житомирській, Закарпатській, Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Луганській, Миколаївській, Одеській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Харківській та Чернігівській областях, начальникам відповідних головних управлінь доручено забезпечити у порядку, встановленому законом, укладання договорів з публічним акціонерним товариством "Укрпошта" та банками, уповноваженими на право виплати пенсій через поточні рахунки.

Прийнята правлінням Пенсійного фонду України постанова від 13 грудня 2018 року № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» не визначає порядок виплати пенсій та грошової допомоги саме Головними управліннями Пенсійного фонду України в областях.

Пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, обумовлено, що управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

За приписами підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Наведене вище підтверджує, що позивач наділений повноваженнями відносно забезпечення своєчасного фінансування та виплати пенсій.

Суд вважає, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органа - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 52-54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, від 15.10.2009, ЄСПЛ зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, пункт 40 ) зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі" проти Італії («Immobiliare Saffi «проти Італії»), заява № 22774/93, пункт 66).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого Протоколу (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02).

У пункті 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04,) ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику, зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02; рішення у справі «Ромашов проти України», № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України», № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України», № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України», № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України», № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Наявність у ОСОБА_1 права на отримання відповідних виплат встановлена рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/4258/19, яке набрало законної сили, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету.

Посилання позивача, як уповноваженого державою органу, в обґрунтування невиконання судового рішення на нестачу бюджетних коштів, на переконання суду, є неприйнятним та неприпустимим, оскільки призводить до підриву самої концепції верховенства права.

Крім того, суд враховує, що до порушення прав ОСОБА_1 їй була призначена пенсія, отже, витрати на її сплату були заплановані та передбачені відповідним бюджетом Пенсійного фонду. Натомість, заборгованість перед позивачем виникла саме через порушення з боку позивача, що встановлено рішенням суду у справі № 360/4258/19. За таких обставин суд відхиляє довід позивача про відсутність витрат на виплату заборгованості позивачу в бюджеті Пенсійного фонду.

Крім того, суд зауважує, що наявність підстав для застосування штрафу за повторне не виконання рішення суду також знайшло своє підтвердження, оскільки позивачем у листі від 23.11.2020 № 1229-0103-9/3818 зазначено туж саму підставу не виконання судового рішення - відсутність фінансування, яку суд визнав не поважною.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України занотовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 03 грудня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні ВП № 62494145 є законною та прийнятою у відповідності до норм чинного законодавства.

В силу ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Ірметова