Справа № 420/13180/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 26 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС від 08.10.2020 року.

Ухвалою від 01 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову по справі №420/13180/20 задоволено. Зупинено стягнення на підставі постанови про накладення штрафу №ОД778/2021/АВ у виконавчому провадженні №63640685, що перебуває на примусовому виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/13180/20.

09 грудня 2020 року до суду від позивача за вх. №52544/20 надійшла належним чином оформлена позовна заява (у 2-х примірниках) з належним чином засвідченими копіями документів.

Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. №52544/20); відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем складено направлення на проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вимогу про надання документів у яких зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків, який не належить ОСОБА_1 ; у направленні не вказана підстава проведення інспекційного відвідування; не надано копії наказу керівника про проведення інспекційного відвідування; захід відповідачем здійснювався за відсутності позивача або уповноваженої ним особи; позивач не був повідомлений про одержання документів уповноваженою особою відповідача для розгляду справи про накладення штрафу; на спірній постанові невірно зазначена дата набрання її законної сили. Щодо відсутності складу адміністративного правопорушення позивач зазначає, що інспектором праці було виявлено п`ять осіб, які начебто були допущені до роботи без оформлення трудових відносин, але це не відповідає дійсності. Позивач вказує, що з чотирма вказаними у постанові особами у нього були укладені трудові договори, а ОСОБА_2 у нього на момент інспектування не працював, а перебував разом зі своєю дружиною, яка працює у позивача, не виконуючи ніяких функцій працівника. ДПС не надала відповідачу відомості щодо чотирьох працівників у зв`язку з тим, що бухгалтером не було своєчасно подане повідомлення про працевлаштування вищевказаних осіб, за що не передбачена відповідальність ст.265 КЗпП України.

04 січня 2021 року до канцелярії суду за вх. № 1862/21 від Головного управління Держпраці в Одеській області надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що у направленні на інспекційне відвідування було зазначено посилання на п.п.3 п.5 Порядку №823 як на підстави його проведення. Невірно зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків у наказі та направленні є опискою та не є обов`язковим реквізитом цих документів, крім того, їх дія вже вичерпана допуском до перевірки. Щодо виявленого правопорушення відповідач зазначає, що 04.09.2020 року інспекторами праці було здійснено виїзд за адресою господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . Прибувши на пляжний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » інспекторами були зафіксовані особи, які представились та повідомили, що вони працюють у позивача. 11 вересня 2020 року інспекторами праці було здійснено другий виїзд за адресою господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , зафіксовані присутні особи, які виконували посадові обов`язки, представились та повідомили про трудові відносини з позивачем, що й було зазначено відповідачем у відповідному акті. Як зазначає відповідач, зазначені працівники були допущені до роботи позивачем без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ст.24 та ст.265 КЗпП України. На підставі виявлення порушень та акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників відповідачем було винесено оскаржувану постанову, яку відповідач вважає правомірною.

05 січня 2021 року до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№374/21), у якій позивач повторює, що у направленні на інспекційне відвідування не зазначена підстава його проведення та відповідачем не надано копії наказу. Зазначає, що наказом Мінсоцполітики України №1338 від 18.08.2017 року встановлені типові форми документів, що складаються при здійсненні заходів державного контролю та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідно до типової форми вимоги про надання документів обов`язковим реквізитом для фізичної особи-підприємця, що використовує найману працю є реєстраційний номер облікової картки платника податків; зазначає, що інспекційні відвідування проводились за його відсутності; позивач сумнівається, що було направлено на його адресу повідомлення про те, що матеріали справи передані т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Одеській області; вказує, що спірна постанова ним не отримана.

18 січня 2021 року до суду від відповідача за вх.№ЕП/1161/21 надійшли заперечення, у яких Головне управління Держпраці в Одеській області зазначає, що допуск до перевірки відбувся, а відтак предметом судового розгляду може бути лише суть виявлених порушень; вказує, що повідомлення про отримання документів було направлено позивачу, а неотримання позивачем листа з повідомленням про отримання документів не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення.

Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін та клопотання позивача про витребування доказів.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив та запереченнями, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

03.09.2020 року головний державний інспектор відділу з питань трудових відносин управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області О.Івасюк звернувся до т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Одеській області С.Байдюка зі службовою запискою (а.с.160-161) у якій зазначив, що при проведенні інформаційно-роз`яснювальної роботи було встановлено розбіжність між фактичними показниками кількості працівників та звітними показниками ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність на пляжному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та просив прийняти рішення щодо забезпечення застосування правових норм щодо використання праці, зокрема з питань виявлення неоформлених трудових відносин.

03 вересня 2020 року Головне управління Держпраці в Одеській області прийняло наказ №2366 «Про проведення інспекційного відвідування» (а.с.163), відповідно до якого державним інспекторам наказано «здійснити позаплановий захід державного контролю за положенням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місцезнаходження ФОП: АДРЕСА_2 , здійснює господарську діяльність на пляжному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені пп.3.1., пп.3.9, пп.3.10 розділу 3 частини І Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року №1338, зокрема з питань виявлених неоформлених трудових відносин».

Відповідно до наказу № 2366 від 03.09.2020 року Головного управління Держпраці в Одеській області на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 відповідачем видане направлення на здійснення інспекційного відвідування від 03.09.2020 року №15/01-29-1871 (далі-Направлення) (а.с.164) для здійснення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , здійснює господарську діяльність на пляжному комплексі»CubaBeachClub», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Під час інспекційного відвідування в термін з 04.09.2020 по 17.09.2020 (включно) буде перевірено додержання законодавства про працю.

У Направленні зазначено, що предметом здійснення позапланового заходу є забезпечення застосування правових норм щодо використання праці та з інших подібних питань, які передбачені пп.3.1., пп.3.9, пп.3.10 розділу 3 частини І Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року №1338, зокрема з питань виявлених неоформлених трудових відносин.

Інспекторами праці 04.09.2020 року було здійснено виїзд за адресою господарської діяльності позивача та здійснено інспекційне відвідування, що не заперечується позивачем.

За результатами інспекційного відвідування посадовими особами Головного управління Держпраці в Одеській області було складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 17.09.2020 року № ОД778/2021/АВ (далі-Акт інспекційного відвідування) (а.с.168-181).

Відповідно до Акту інспекційного відвідування, у ході інспекційного відвідування встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 здійснює підприємницьку діяльність у закладі « ІНФОРМАЦІЯ_1 адресою: АДРЕСА_3 ). На момент здійснення інспекційного відвідування у підприємця дійсні 4 трудових договори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Під час інспекційного відвідування інспекторами праці зафіксовані присутні особи, які повідомили наступне:

« 1. ОСОБА_7 , яка знаходилася за барною стойкою та повідомила, що працює на ОСОБА_1 на посаді бармена. Згідно наданих документів в ході інспекційного відвідування факту перебування у трудових відносин ОСОБА_8 з підприємцем встановлено не було;

2. ОСОБА_9 , яка повідомила, що працює на ФОП ОСОБА_1 на посаді менеджера закладую

3. ОСОБА_10 , який знаходився за барною стійкою, проте відмовився від будь-яких пояснень щодо трудових відносин з Підприємцем. Згідно наданих документів в ході інспекційного відвідування факту перебування у трудових відносинах зазначеної особи з Підприємцем встановлено не було.

4. ОСОБА_11 , який представився гостем даного закладу. Зі слів ОСОБА_10 (бармена) було встановлено, що ОСОБА_11 є його керівником».

Зазначене підтверджується відеозаписом, що знаходиться на компакт-диску (а.с.167), на якому зафіксований хід інспекційного відвідування.

11 вересня 2020 року інспекторами праці було здійснено другий виїзд за адресою господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та зафіксовані присутні особи, які виконували посадові обов`язки, представились та повідомили наступне:

« 1. ОСОБА_2 , який повідомив, що працює на ФОП ОСОБА_1 , та перебуває на посаді керуючого закладу «CubaBeachClub». Згідно наданих документів в ході інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_2 було прийнято на роботу 26.06.2020, однак, згідно електронного запиту ПФУ щодо поточного списку працівників страхувальника ( ОСОБА_1 ) станом на 11.09.2020 факту перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 з Підприємцем встановлено не було. ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_12 наразі не здійснює господарську діяльність у даному закладі.

2. ОСОБА_9 , яка знаходиться за барною стійкою закладу та повідомила, що допомагає ФОП ОСОБА_1 . Також з її слів було встановлено, що ОСОБА_12 здійснював господарську діяльність у даному закладі до 31.08.2020.

3. ОСОБА_10 (бармен), який повідомив, що працює у даному закладі. Згідно наданих документів в ході інспекційного відвідування факту перебування у трудових відносинах зазначеної особи з Підприємцем встановлено не було.

4. ОСОБА_13 , який був одягнений у формений одяг із зазначенням назви закладу та з бейджиком із зазначенням його ім`я. ОСОБА_13 повідомив, що працює у даному закладі та одержує заробітну плату. Згідно наданих документів в ході інспекційного відвідування факту перебування у трудових відносинах зазначеної особи з Підприємцем встановлено не було.

Згідно електронного запиту ПФУ щодо поточного списку працівників страхувальника ОСОБА_12 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) стало відомо, що станом на 11.09.2020 року найманих працівників на ФОП не має».

У Акті інспекційного відвідування виявлено порушення: «Підприємець допустив до роботи без належного оформлення трудового договору 5 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , бармен ОСОБА_10 , бармен ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ».

04 вересня 2020 року відповідачем було складено вимогу про надання документів №ОД778/2021/ПН (далі - Вимога) (а.с.165-166), яка адресована фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , здійснює господарську діяльність на пляжному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якій повідомлено, що посадовими особами Головного управління Держпраці в Одеській області проводиться інспекційне відвідування та зобов`язано позивача у строк до 14 год 00 хв 09 вересня 2020 року надати для огляду оригінали та завірені належним чином копії документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування до приміщення за адресою: АДРЕСА_4 ), а саме:

- виписка з ЄДРПОУ та свідоцтво про державну реєстрацію;

- витяг з реєстру платників єдиного податку;

- копія паспорту громадянина України, ідентифікаційний код;

- документи, що стосуються оформлення працівників при прийнятті на роботу: трудові договори, заяви про прийом на роботу, накази про прийом на роботу; повідомлення до ГУ ДПС в Одеській області щодо прийому на роботу працівників, які працюють на момент здійснення інспекційного відвідування;

- особисті пояснення керівника або уповноваженої особи щодо осіб, які були зафіксовані інспекторами під час здійснення інспекційного відвідування із зазначенням суб`єктів господарювання, кому саме вони підпорядковуються та з ким вони взаємодіють, у який спосіб;

- у разі відсутності вище перелічених документів (або не надання таких), надати особисті пояснення з цього приводу із зазначенням причин, обставин, які призвели до цього.

Зазначену Вимогу отримала 04.09.2020 року працівник позивача ОСОБА_15 , та як вбачається з позовної заяви, позивач її отримав 08.09.2020 року.

08.09.2020 року на виконання Вимоги позивачем були надані виписка з ЄДРПОУ та свідоцтво про державну реєстрацію; копія паспорту громадянина України, ідентифікаційний код; письмові пояснення; повідомлення про прийняття працівників на роботу ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 (від 22.06.2020 року) (а.с.235) та ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (від 25.06.2020 року) (а.с.237) та квитанції №2; договір суборенди нежитлового приміщення.

У своїх поясненнях, наданих відповідачу, позивач зазначає, що: « 30.05.2020 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_12 було укладено договір суборенди нежитлового приміщення кафе для здійснення підприємницької діяльності з організації громадського харчування на строк з 01.06.2020 по 30.09.2020. Працівники яких бачили інспектори праці, а саме офіціанти, касир, повара та ін. перебувають у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_12 » та надав копію договору суборенди нежитлового приміщення (а.с.212-223).

Суд критично оцінює вищезазначені посилання позивача, оскільки відповідно до п.4.1. договору суборенди №01/05-20 від 01.05.2020 року (а.с.212-215), даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє протягом 12 (дванадцяти) місяців з моменту підписання акту здачі-приймання приміщення (додаток №1), який є невід`ємною частиною цього договору. Проте, акт здачі-приймання приміщення в суборенду від 01.05.2020 року (а.с.216), який міститься в матеріалах справи, не підписаний стороною суборендаря ФОП ОСОБА_1 .

Договір суборенди нежитлового приміщення, який міститься у матеріалах справи (а.с.217-222) та акт прийому-передачі (а.с.223) не містять ані дати, ані підписів сторін.

22.09.2020 року позивачем до Головного управління Держпраці в Одеській області на Акт інспекційного відвідування були подані заперечення (а.с.182-183) у яких зазначено, що інспекторами праці при інспекційному відвідуванні не було пред`явлено службове посвідчення. Вказує, що у Направленні та у Вимозі про надання документів не зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, а відтак зазначені документи не є чинними. Зазначає, що «у зв`язку з тим, що вимога про надання документів була адресована не мені я не надавав копії відповідних документів. ОСОБА_2 працював у ФОП ОСОБА_1 , але був звільнений, він перебуває у громадянському шлюбі з ОСОБА_15 , яка працює адміністратором, тому він перебував на момент інспекційного відвідування на території пляжного комплексу Куба разом зі своєю дружиною».

Зазначені Заперечення були прийняті відповідачем до уваги відповідно до листа від 22.09.2020 року №15/01-33-9301 (а.с.184).

23 вересня 2020 року відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень №ОД778/2021/АВ/П (а.с.185-187), відповідно до якого зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 здійснити дії щодо усунення та не допущення у подальшому наступних порушень: «У ФОП ОСОБА_1 має місце допущення працівників до роботи без укладання трудового договору оформленого наказом керівника, без повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за встановленою формою направляється не до початку роботи працівника». Строк усунення порушень в термін до 02.10.2020 року.

Позивачем було направлено до Головного управління Держпраці в Одеській області та до Державної служби України з питань праці скаргу на зазначений припис від 01.10.2020 року (а.с.112-113, 116-117) у який позивач зазначає, що під час проведення інспектування інспектори праці не пред`явили службові посвідчення, у Направленні та у Вимозі не міститься р.н.о.к.п.п. позивача; з усіма особами, що вказані у Акті інспекційного відвідування, крім ОСОБА_2 , у позивача укладені трудові договори.

Головне управління Держпраці в Одеській області на адресу позивача направило лист від 08.10.2020 року №15/01-33-9878 (а.с.114-115) щодо розгляду зазначеної скарги та зазначило, що позиція позивача спрямована на нехтування вимог нормативно-правових актів, що призводить до порушень законних прав працівників при оформленні з ними трудових відносин та на отримання винагороди за працю, а скарга викривлює дійсність з метою уникнути відповідальності за недотримання трудового законодавства.

Державна служба України з питань праці на вищенаведену скаргу надала відповідь №8042/2.1/3.3-20 від 17.11.2020 року (а.с.118-119), у якій скаргу залишила без задоволення.

Відповідно до службової записки інспектора з праці О.Івасюк від 21.09.2020 року (а.с.194-195) на ім`я т.в.о. начальника Головного управління Держпраці в Одеській області зазначається, що під час інспекційного відвідування інспекторами праці були зафіксовані 5 осіб, які виконували обов`язки в інтересах підприємця без належного оформлення трудових договорів: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , бармен ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та висловлено прохання прийняти до розгляду справу про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України.

Відповідачем на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22.09.2020 року №15/01-33-9255 (а.с.196-197).

Відповідно до протоколу №113 засідання з розгляду справ про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.198-199) прийнято рішення «Винести Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за порушення законодавства про працю, в частині використання найманої праці без оформлення трудових відносин (допущення до роботи 5 працівників без оформлення трудових відносин).

Головним управлінням Держпраці в Одеській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС від 08.10.2020 року (а.с.200-207), відповідно до якої вирішено накласти на ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф у розмірі 250000,00 гривень (далі-Постанова).

Спірна Постанова була направлена позивачу разом з супровідним листом (а.с.208-209).

Вважаючи Постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 (далі - Положення № 96) державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абз. 2 ч. 2 ст. 256 КЗпП України).

Частиною 3 статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 265 КЗпП України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пункту 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

За змістом пункту 5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

З аналізу даної норми слідує, що для проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин керівник органу контролю має прийняти відповідне рішення. При цьому підставою для такого рішення може бути результат аналізу інформації, отриманої з перелічених у вказаному пункті джерел.

Одними з таких джерел, які передбачені підпунктами 5, 6 пункту 5 Порядку № 823, є повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю) про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Судом встановлено, що підставою для інспекційного відвідування відповідачем було рішення керівника Головного управління Держпраці в Одеській області, оформлене наказом №2366 від 03.09.2020 року, в якому зазначено про ухвалення його у відповідності до п.п. 3 пункту 5 Порядку №823, крім того, вказаний наказ прийнятий за результатами аналізу інформації, отриманої від посадових осіб органів державного нагляду (контролю), що у повній мірі відповідає вимогам п.5 Порядку № 823.

Проведення відповідачем спірного інспекційного відвідування з цих підстав не суперечить й Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За наведених норм, суд не приймає посилання позивача про те, що проведення інспекційного відвідування відбулось з порушенням законодавства, у зв`язку із тим, що йому не було повідомлено про підстави проведення перевірки.

Твердження позивача про відсутність в документах які ним були отримані від посадових осіб відповідача зазначення про підстави проведення перевірки, суд також вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з Направлення на здійснення інспекційного відвідування від 03.09.2020 року у ньому чітко зазначено підставу: наказ від 03.09.2020 року №2366 та п.п.3 пункту 5 Порядку №823 (а.с.164).

З приводу посилання позивача на неповідомлення його належним чином про проведення контрольного заходу інспекційного відвідування, та проведення інспекційного відвідування за відсутності позивача або уповноваженою ним особи, суд їх оцінює критично та зазначає, що відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», ратифікована Законом України від 08.09.2004 року №1985-ІV, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Згідно з пунктом 10 Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право у т.ч. під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Крім того, п.п. 3,5,6 пункту 11 Порядку №823 закріплено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право, зокрема:

- наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення

- на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

- фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Зважаючи на це, отримані від осіб, які фактично допущені до роботи на об`єкті відвідування, пояснення можуть виступати джерелом інформації для співробітників відповідача. Відповідно, ці пояснення можуть бути використані при складанні акту відвідування та слугувати підставою для висновків про порушення вимог законодавства з боку позивача.

Пунктом 29 Порядку №823 передбачено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Щодо посилання позивача на недійсність Направлення та Вимоги з огляду на невірно зазначений реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача суд зазначає, що приписами чинного законодавства не встановлено обов`язкового реквізиту «реєстраційний номер облікової картки платника податків» у названих документах з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.ч.1-3 ст.7 Закону України «Про основні засади додержавного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посилання позивача на наказ Мінсоцполітики України №1338 від 18.08.2017 року «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» суд також відхиляє, оскільки зазначений наказ прийнятий відповідно до пункту 4 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, пункту 24 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі №826/8917/17 визнана нечинною.

Щодо посилання позивача на помилку у спірній Постанові щодо дати набрання законної сили, а відтак її протиправності, суд зазначає, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст.291, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З аналізу наведених положень можна дійти висновку, що строк набрання законної сили виконавчого документу встановлений законом і не може бути змінений. Тому, відсутність у виконавчому документі відомостей про строк набрання законної сили виконавчого документу не перешкоджає виконавцю самостійно вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

Тим більш, як вбачається з матеріалів справи, спірна Постанова винесена 08.10.2020 року, а державним виконавцем відкрито виконавче провадження, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.66), 18.11.2020 року, тобто, після набрання Постановою законної сили.

Суд, встановлюючи дійсні обставини у справі, перевіряє відповідність висновків контролюючого органу щодо вчинення позивачем правопорушення, склад якого визначено абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Відтак, щодо суті виявлених порушень суд зазначає, що позивач не заперечує присутності осіб « ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , бармен ОСОБА_10 , бармен ОСОБА_14 , ОСОБА_13 » під час проведення інспекційного відвідування, за місцем провадження ним господарської діяльності за адресою: пляжний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в акті також зазначено, що під час інспекційного відвідування в усних поясненнях, зафіксованих засобами відеотехніки, вказані особи пояснили, що вони працюють у ФОП ОСОБА_1 , виконують певні трудові обов`язки.

Згідно із п. 19 Порядку № 823, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта.

З досліджених судом, представлених Головним управлінням Держпраці в Одеській області, результатів фіксування проведення інспекційного відвідування, засобами відеотехніки, які містяться на диску, також вбачається, що зазначені особи в усних поясненнях інспекторам Держпраці повідомили, що працюють у позивача.

Суд критично оцінює твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_2 знаходився за місцем здійснення господарської діяльності позивача не у якості працівника, а прийшовши до своєї цивільної дружини у зв`язку із тим, що жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем суду не надано.

Суд зауважує, що перебування вказаної особи у приміщенні закладу не є безумовною підставою, яка підтверджує факт здійснення трудових обов`язків з позивачем без укладення трудового договору, натомість факт допуску ОСОБА_2 до роботи за місцем провадження позивачем господарської діяльності, знаходить своє підтвердження у сукупності досліджених судом наявних в матеріалах справи доказів, які не містять внутрішніх протиріч, та повністю узгоджуються між собою.

Матеріали справи містять Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 за серпень 2020 року (а.с.130-134), відповідно до таблиці 5 якого, зазначено про початок трудових відносин у серпні 2020 року позивача з ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Проте, суд критично оцінює зазначений звіт, оскільки він був сформований 20.09.2020 року, тобто, після інспекційного відвідування.

Крім того, власне позивачем у позовній заяві зазначається, що ним не було своєчасно подано до органу ДПС повідомлення про працевлаштування зазначених осіб з вини бухгалтера.

Відповідно до ч. 1 статті 21 КЗпП трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз змісту вказаних норм права дає суду підстави вважати, що обов`язковою умовою при здійсненні фактичного допуску працівника до роботи є:

- укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу;

- повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 року по справі №0540/9431/18-а та у постанові від 18.10.2019 року по справі №817/10/17 зробив висновок, який в силу ч.5 ст.242 КАС України суд повинен врахувати, а саме «Логіко-граматичне тлумачення статті 24 КЗпП України та системний аналіз вищевказаних норм дає змогу дійти висновку, що підставою для притягнення до відповідальності юридичної або фізичної-особи підприємця, які використовують найману працю, за порушення частини 3 статті 24 КЗпП України на підставі частини 2 статті 265 КЗпП України є встановлений факт неукладення трудового договору між цією особою і працівником та/або неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, при умові фактичного виконання працівником трудових функцій. Відтак, відповідальність за неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування настає за фактичний допуск до роботи особи, яка вже є працівником та, відповідно, з якою укладено трудовий договір, тобто після укладення трудового договору, але до повідомлення про це відповідний орган виконавчої влади».

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача, що положенням ч.3 ст.24 КЗпП України не передбачено штрафних санкцій за неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Отже, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 допустив до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України працівників «Балан Валерій Васильович, ОСОБА_9 , бармен ОСОБА_10 , бармен ОСОБА_14 , ОСОБА_13 » на момент проведення інспекційного відвідування, а доказів на спростування таких висновків суду матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного Головне управління Держпраці в Одеській області діяло на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, суд приходить до висновку, що посадові особи відповідача діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, а отже Постанова є обґрунтованою та такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.09.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначено, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Легітимною метою вважається національна та громадська безпека, запобігання злочинам або заворушенням, забезпечення економічного добробуту, захист здоров`я і моралі, прав і свобод інших осіб, захист репутації, запобігання розголошення конфіденційної інформації, підтримка авторитету та безсторонності суду, контроль за користуванням майном відповідно до суспільних інтересів, забезпечення сплати податків, чи інших зборів або штрафів.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначено, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови № ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС від 08.10.2020 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ).

Відповідач - Головне управління Держпраці в Одеській області (просп.Шевченка, 2, м.Одеса, 65044,).

Суддя Вовченко О.А.