Справа № 520/17134/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження заяву позивача про розподіл судових витрат по справі
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Харківській області
проскасування вимоги -
Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, платник), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про скасування в повному обсязі вимоги ГУ ДПС України в Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2019р. № Ф-2328-23.
Розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб.
Рішенням від 26.01.2021р. позов заявника було задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.11.2019р. № Ф-2328-23 в частині 26.539,26грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять дев`ять грн.)26 коп.

29.01.2021р. позивач та його представник адвокат Боженко Г.В. звернулися до суду із заявою з питання винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просять стягнути на користь позивача судові витрати - 6.000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 840,80 грн. судового збору - пропорційно до обсягу задоволених вимог позову.

Розглядаючи подану заяву по суті, суд зазначає, що при зверненні до суду позивачем було судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №17 від 15.10.2020 р. на відповідну суму.

Беручи до уваги результат вирішення спору, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правила ч. 3 ст. 139 КАС України, і присуджує позивачу 805,50 грн. понесених витрат з оплати судового збору.

Вказана сума збору підлягає стягненню у порядку ч.1 ст.139 КАС України.

Розглядаючи по суті заяву в частині витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що у розумінні ч.1 ст.132 та п.1 ч.3 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу є витратами, пов`язаними із розглядом справи, і тому входять до складу судових витрат.

Частиною 4 ст.132 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Окрім вимоги про підтвердження витрат належно оформленими письмовими документами, згідно з ч.5 ст.132 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; а відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), де указано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16».

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася заявнику адвокатом ОСОБА_2 на підставі договору від 12.10.2020р.

Згідно з додатком №1 до вказаного договору гонорар адвоката сплачується в наступному порядку - 3000,00 грн. авансом протягом одного місяця з дня підписання договору та остаточна сума визначається в акті приймання-передачі послуг. Вартість гонорару визначається з наступних розцінок : консультування - 500,00 грн.; складання процесуальних документів - адвокатських запитів - 500,00 грн. за сторінку; участь у судовому засіданні - 500 грн. за один раз.

Продовжуючи розгляд заяви, суд зазначає, що окремою вимогою до витрат на професійну правничу допомогу, як-то передбачено ч. 4 ст.134 КАС України, є детальний опис послуги.

У наданому адвокатом акті приймання-передачі правової допомоги, датованому 29.01.2020р. (зазначення дати суд вважає технічною помилкою, яка сама по собі не впливає на встановлення змісту спірних правовідносин), зазначено, що адвокатом надано такі послуги: консультування - 500 грн.; складення адвокатського запиту - 500,00 грн.; складення позовної заяви - 7 сторінок по 500,00 грн. - загалом 3.500,00 грн.; складення клопотання про прийняття додаткових доказів - 500,00 грн.; складення відповіді на відзив - 3 сторінки по 500,00 грн. - загалом 1000,00 грн. Усього надано послуг на 6.000,00 грн.

На підтвердження факту оплати позивачем наданих послуг надано товарний чек від 12.11.2020 р. на суму 3.000,00 грн.

Слід зазначити, що складений адвокатом акт містить дефект розрахунків, оскільки добутком чисел 3 та 500, є 1.500, а не 1.000, як це зазначено в акті.

Наявність технічної описки та помилки у розрахунках змушує суд визнати сумнівним зміст усього акту приймання-передачі послуг.

До того ж, даний спір за жодним критерієм не належить до кола справ значної складності.

Зміст предмету доказування та обсяг доказів, характер спірних правовідносин та суть спору, застосована судом процедура вирішення справи та обрані заявником аргументи спонукають суд до врахування правила справедливості та співмірності.

Підсумовуючи викладені вище міркування і беручи до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 17.09.2019р. по справі №810/3806/18 (адміністративне провадження №К/9901/11333/19, №К/9901/12479/19), суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 500,00грн.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.132-139, 143, 241-243, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Заяву про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; ідентифікаційний код 43143704) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. у якості компенсації видатків на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; ідентифікаційний код 43143704) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 805 (вісімсот п`ять) грн. 50 коп.

Решту судових витрат покласти на позивача.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.