Справа № 280/8394/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 лютого 2021 року Справа № 280/8394/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б. 158-6, код ЄДРПОУ № 20490012) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 02 січня 2019 року з урахуванням сум фактично проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком на 0,5% - за кожний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у 1999 році призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 27 листопада 2017 року, після досягнення 53-річного віку, у позивача виникло право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але цим правом позивач не користався тривалий час, оскільки був необізнаний про нього. У січні 2019 року позивач звернувся до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком за списком № 1. Відповідачем здійснено не призначення, а переведення з одного виду пенсії на інший, при цьому застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а не за 2017-2019 роки, як передбачено законодавством при призначенні пенсії за віком. Також вказує на те, що звернувся за призначенням пенсії на 13 місяців пізніше, а тому відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний орган повинен був призначити пенсію з підвищенням її розміру на 6,5% (13 місяців х 05,% = 6,5%), проте цього зроблено не було. З метою усунення протиправних дій відповідача, щодо невірного обчислення та виплати пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Призначено розгляд справи на 15 грудня 2020 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 10 грудня 2020 року надав до суду відзив (заперечення) на адміністративний позов (вх.№60170), в якому зазначає, що позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням при обчисленні розміру пенсії, середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній заробіток за 2014, 2015 та 2016 роки, яка складає 3764,40 грн., відповідно до останнього перерахунку пенсії (осучаснення розміру). Розрахунок розміру пенсії здійснений за формулою, визначеною Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Складовими цієї формули, крім коефіцієнтів стажу і заробітку, є показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком. Вказує, що неможливо повторно призначити пенсію, та повторно обчислити розмір пенсії, яка вже існує і виплачується громадянину. Відтак, позивачу вперше вже було призначено пенсію за вислугу років, а тому підстави для призначення пенсії за віком із застосуванням норм частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Також зазначає, що із суті правової норми частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постає висновок, що преференція у вигляді підвищення пенсії може бути за відповідний трудовий внесок при відсутності отримання виплат і ці умови повинні бути відмінними від загальновстановлених. Крім того, посилається на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

22 грудня 2020 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№62737), в якій зазначено, що в випадку позивача мало місце саме призначення пенсії за іншим Законом (і він писав заяву саме на призначення пенсії за віком за списком № 1), а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону. Також не погоджується з твердженнями відповідача про пропуск ним строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з грудня 1999 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

27 листопада 2017 року позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, оскільки досяг 53-річного віку та мав необхідних загальний та спеціальний трудовий стаж. Проте, правом на призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного року позивач не користався тривалий час, оскільки не був обізнаний про можливість призначення такого виду пенсії.

02 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою встановлено зразка про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив призначити йому пенсію за віком за списком № 1. Розрахунок пенсії проведено згідно частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

20 жовтня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив обчислювати пенсію за віком з урахуванням вимог частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 02 січня 2019 року, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, просив врахувати його право на підвищення розміру пенсії на 6,5%, оскільки на момент виходу на пенсію стаж роботи за Списком №1 складав 7 років 03 місяці 25 днів.

Листом Енергодарського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30 жовтня 2020 року № 9824-9555/В-02/8-0800/20 позивачу повідомлено, що його пенсія обчислена відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач, не погодившись з такою відмовою відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 19, частини третьої статті 22 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Суд зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (в редакції чинній на час призначення позивачці пенсії за вислугу років) пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі види пенсійних виплат і соціальних послуг: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно статті 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.

Водночас, слід зазначити, що позивачці було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивачка звернулася вперше.

Водночас, у даній правовій ситуації позивачу первісно у 1999 році було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Разом з цим за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

З огляду на це, суд вважає, що відповідач не має законних підстав для посилання на необхідність застосування частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у даних правових відносинах.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року по справі №К/9901/1071/17 зазначив, що при переведенні з пенсії призначеної згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 (справа №565/645/17), від 11.07.2019 (справа №264/6292/16-а), від 15.08.2019 (справа №521/9597/17), від 11.09.2019 (справа №363/1493/17), від 06.12.2019 (справа №679/1000/17) та від 13.02.2020 (справа №263/3478/17), що відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує до спірних правовідносин.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Отже, доводи відповідача, що пенсія за вислугою років є пенсією, і після її призначення відбувається не призначення іншого виду пенсії, а перехід на інший вид пенсії, спростовуються вищевикладеним.

За приписами частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку : пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

- 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

- 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

- 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

- 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

- 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

- 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

- 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

- 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

- 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

- 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

- 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

- з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

- з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

- з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

- чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

- жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на 26 листопада 2017 року досяг 53-річного віку та мав 7 років 03 місяці 08 днів пільгового стажу за списком № 1. Тобто, набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.

Позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 02 січня 2019 року, тобто пенсія повинна бути призначена з 02 січня 2019 року.

З огляду на вказане, суд відхиляє у зв`язку з необґрунтованістю доводи представника відповідача, щодо дати призначення пенсії та доводи, що показник середньої заробітної плати під час призначення пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» залишається незмінним та перерахунку не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме за 2017-2019 роки.

Щодо вимог про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком на 0,5% - за кожний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) колегія суддів дійшла висновку, що для підвищення пенсії на підставі частиною першою статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацу 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд зазначає, що пенсія позивачу призначена у відповідності до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено інший віком ценз, ніж той, що визначений у статті 26 цього Закону, а саме 60 років.

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимог в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позиції відповідача про пропуск позивач шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №646/6250/17 (адміністративне провадження №К/9901/261/18) викладено правову позицію, відповідно до якої адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду як підставу відмови у задоволенні позовних вимог у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення з позовом до адміністративного суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Згідно з частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., відтак на користь позивача слід стягнути частину сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б. 158-6, код ЄДРПОУ № 20490012) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 02 січня 2019 року з урахуванням сум фактично проведених виплат.

В задоволенні позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста сорок гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 лютого 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов