Справа № 826/10496/18
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 826/10496/18

адміністративне провадження № К/9901/15/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Мацедонської В.Е.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року (головуючий суддя - Кучма А.Ю., судді: Аліменко В.О., Безименна Н.В.)

у справі №826/10496/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В липні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - відповідач, Міністерство), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо наймання позивача на роботу Генерального директора Державного підприємства "Селидіввугілля", (далі - ДП "Селидіввугілля");

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо наймання позивача на роботу Генерального директора ДП "Селидіввугілля".

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року, позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 30; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо наймання ОСОБА_1 на роботу Генерального директора Державного підприємства "Селидіввугілля".

Зобов`язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України вчинити дії щодо наймання ОСОБА_1 на роботу Генерального директора Державного підприємства "Селидіввугілля".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством зобов`язано відповідача за наслідками конкурсного відбору на посаду Генерального директора ДП "Селидіввугілля", яке належить до сфери управління Міненерговугілля, результати якого оформлені протоколом №7 засідання Комісії для проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міненерговугілля України, від 30 жовтня 2017 року, вчинити відповідні дії щодо наймання позивача на роботу Генерального директора ДП "Селидіввугілля".

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року заяву Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без задоволення. У відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вказав, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, що свідчать про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження. Вхідний номер, проставлений на копії рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 підтверджує лише факт реєстрації копії оскаржуваного рішення суду в системі електронного документообігу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а не факт безпосереднього отримання копії рішення суду уповноваженим представником. Тобто, з наданої відповідачем до заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження копії першої сторінки оскаржуваного рішення суду неможливо встановити дату з якої необхідно відраховувати тридцятиденний строк, встановлений частиною першою ст. 295 КАС України. Також, варто зазначити, що вхідний номер реєстрації є внутрішнім обліковим записом, тобто не може бути об`єктивним доказом, на підставі якого суд може встановити факт отримання відповідачем рішення суду тільки 21.09.2018, а не раніше. Крім того, сама реєстрація вхідного документа - це запис облікових даних про документ за встановленою формою, що фіксує його одержання шляхом зазначення на ньому у відповідному встановленому місці дати і реєстраційного індексу з подальшим записом у реєстраційних формах (журналі, картотеці, електронній базі даних) певних відомостей про цей документ. Однак, відповідачем суду в якості доказів не надано журналу, картотеки, витягу з електронної бази даних, що могли б підтвердити зазначену обставину.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)

02 січня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, в якій скаржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення.

В обґрунтування поданої касаційної скарги Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, посилаючись на приписи Інструкції з діловодства у центральному апараті Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, затвердженої наказом Мінекономвугілля від 09.10.2018 № 507, зазначив, що реєстрація вхідних документів здійснюється у день їх надходження. Також факт отримання скаржником рішення суду першої інстанції 21.09.2018 підтверджується листом ПАТ «Укрпошта» від 17.12.2018. Тому, зважаючи на те, що апеляційну скаргу відповідачем подано 18.10.2018, то строк на апеляційне оскарження, визначений ст. 295 КАС України, скаржником не пропущено.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2019 року було відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

Відповідачем відзиву на вказану касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2021 року касаційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України призначено до касаційного розгляду.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Згідно ч. 1,2 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України: Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд (далі - Суд) виходить з того, що за приписами частин 1-2 статті 341 КАС України (в редакції чинній до 08.02.2020), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2018 року Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Апеляційну скаргу на вказане рішення першої інстанції подано відповідачем до суду 18 жовтня 2018 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Обставиною, на яку відповідач посилається, як на підставу відсутності пропущеного строку для звернення до суду із апеляційною скаргою, є те, що скаржник отримав рішення суду першої інстанції 21.09.2018. Відтак, відлік строку на апеляційне оскарження повинен розпочинатися саме з цієї дати.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження зазначив, що вхідний номер реєстрації є внутрішнім обліковим записом, тобто не може бути об`єктивним доказом, на підставі якого суд може встановити факт отримання відповідачем рішення суду тільки 21.09.2018, а не раніше.

Скаржником, на підтвердження правомірності наведеного, долучено до матеріалів касаційної скарги лист ПАТ «Укрпошта» № 33-Н-41241 від 17.12.2018, зі змісту якого вбачається, що рекомендований лист № 032 на адресу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України вручений 21.09.2018 уповноваженій на одержання поштових відправлень Міністерства енергетики та вугільної промисловості України Літвінець під підпис.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення та вручення (у вигляді рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України копії оскаржуваного ним рішення суду першої інстанції та, враховуючи процесуальну обмеженість суду щодо з`ясування відповідності номеру рекомендованого відправлення, вказаного у листі ПАТ «Укрпошта» номеру рекомендованого відправлення, що надіслане судом першої інстанції на адресу скаржника, а також, беручи до уваги те, що апеляційну скаргу подано на тридцять перший день після його ухвалення, тобто з пропуском установленого статтею 286 КАС України строку на апеляційне оскарження на один день, Суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку апелянт не допустив тривалого необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги. При цьому пропуск строку на апеляційне оскарження є вочевидь незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata.

Отже, Верховний Суд указує на передчасність висновків апеляційного суду про неповажність причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження.

Суд звертає увагу, що доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду Європейського Суду з прав людини. Так, у своєму рішенні у справі «Скорик проти України» Суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі «Зубак проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини роз`яснив, що положення ст. 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

За наведеного правового регулювання й обставин справи Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349-356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задовольнити .

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року скасувати , а справу №826/10496/18 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіН.А. Данилевич В.Е. Мацедонська Н.В. Шевцова