Справа № 140/472/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року ЛуцькСправа № 140/472/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шепталової А.П.,

представника позивача Романчук А.Я.,

представника відповідача Турчинського В.Є.,

представника третьої особи Клімчука І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області, відповідач) про скасування постанови від 28 грудня 2020 року ВП №63264047 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн, винесеної головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Турчинським В.Є. (далі - державний виконавець).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірна постанова прийнята в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-291-2010 (дубліката), виданого Горохівським районним судом Волинської області на виконання рішення цього суду від 14 травня 2010 року про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, з 01 квітня 2007 року по 01 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року з урахуванням положень частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; перерахунок здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період. Виконавче провадження відкрито 12 жовтня 2020 року.

Позивач вважає, що державний виконавець безпідставно, посилаючись лише на лист представника стягувача, зробив висновок, що рішення Горохівського районного суду Волинської області від 14 травня 2010 року залишається невиконаним, а виконавче провадження підлягає подальшому виконанню. Як зазначив позивач, він інформував державного виконавця про добровільне повне виконання рішення суду, за яким видано виконавчий лист (дублікат) №2-291-2010, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. Однак державний виконавець не провів перевірку виконання рішення боржником, факт невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення відповідачем не доведений та не підтверджений, що виключає підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

Позивач також зауважив, що виконавчий лист у справі №2-291-2010 уже перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби та постановою державного виконавця від 29 вересня 2010 року ВП №20115333 виконавче провадження закінчено у зв`язку із повним виконанням рішення суду у наданий для добровільного виконання строк шляхом здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2007 року по 01 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2011 року (до змін в пенсійному законодавстві). Ця постанова державного виконавця стягувачем не оскаржувалась.

Позивач наголосив, що виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до законодавства, якими керувався суд при прийнятті рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. У цьому випадку дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати ОСОБА_1 , було внесено зміни Законом України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон №3491-VI), який набрав чинності 19 червня 2011 року. Законодавець визначив застосування положень Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) щодо нарахування і виплати пенсій, зокрема статей 50, 54, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік. Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011 року прийнято постанову №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - Постанова №745), якою встановлено розмір пенсії та додаткової пенсії, передбачених Законом №796-ХІІ.

На думку ГУ ПФУ у Волинській області, за таких обставин відсутні правові підстави для накладення на нього штрафу за невиконання судового рішення зобов`язального характеру, яке було виконане; пенсія виплачувалася ОСОБА_1 у розмірі, встановленому рішенням суду, до змін у законодавстві, а надалі - відповідно до вимог чинного законодавства.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадженні у справі, одночасно залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 - стягувача у виконавчому провадженні ВП №63264047 (далі - третя особа); розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.73-74). В обґрунтування цієї позиції вказав, що фактичною підставою для прийняття постанови про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу у сумі 5100,00 грн стало невиконання рішення Горохівського районного суду Волинської області від 14 травня 2010 року (виконавче провадження відкрито на підставі дубліката виконавчого листа №2-291-2010, виданого судом 06 жовтня 2020 року). На адресу відділу 10 листопада 2020 року надійшов лист ГУ ПФУ у Волинській області №0300-0303-5/36365, у якому боржник вказав про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження. Разом з тим, до відділу 15 грудня 2020 року надійшов лист представника стягувача, у якому зазначено про неправдивість відповіді боржника та невиконання рішення суду з листопада 2011 року по даний час. У відповідь на повторну заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії та виплату заборгованості ГУ ПФУ у Волинській області посилається на Постанову №745, яка є підзаконним актом та прийнята у часі пізніше рішення суду від 14 травня 2020 року, яке залишається невиконаним.

Відповідач вважає, що виконавче провадження підлягає подальшому виконанню та у задоволенні позову просив відмовити.

У письмовому поясненні (а.с.63-69) ОСОБА_1 (третя особа) повідомив, що зобов`язання про перерахунок пенсії, нарахування і виплату заборгованості згідно з рішенням Горохівського районного суду Волинської області суду від 14 травня 2010 року №2-291-2010 органами Пенсійного фонду не виконується з листопада 2011 року, оскільки працівники Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області незаконно провели перерахунок пенсії та зменшили її розмір з 7141,00 грн до 1685,00 грн, застосувавши положення нових нормативних актів - Закону №3491-VI, прийнятого 14 червня 2011 року, та Постанови №745, прийнятої 06 липня 2011 року, тоді як рішення судом ухвалене 14 травня 2010 року. Застосування цих нормативних актів суперечить статтям 22, 46, 58, 129-1 Конституції України.

ОСОБА_1 також зазначив, що ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року поновлено строк пред`явлення виконавчого листа №2-291-2010 до виконання та видано його дублікат, який 08 жовтня 2020 року разом із заявою подано до органу державної виконавчої служби. Також 11 листопада 2020 року він подав до ГУ ПФУ у Волинській області повторну заяву про перерахунок пенсії та виплату заборгованої суми. Вважає, що на вимогу державного виконавця до боржника про негайне виконання судового рішення ГУ ПФУ у Волинській області надало завідомо неправдиву відповідь про його повне виконання до відкриття виконавчого провадження. Пенсія згідно з рішенням суду не виплачується у відповідному розмірі. З наведених підстав судове рішення підлягає примусовому виконанню, а спірна постанова державного виконавця відповідає закону.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві; представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов, у задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи вважає, що підстави для задоволення позову відсутні; його мотиви аналогічні тим, що викладені у письмовому поясненні.

Заслухавши у судовому засіданні усні пояснення учасників справи (вступне слово), перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті, письмовими доказами, суд встановив такі обставини.

23 червня 2010 року Горохівським районним судом Волинської області на виконання рішення цього суду від 14 травня 2010 року у справі №2-291-2010 видано виконавчий лист в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01 квітня 2007 року по 01 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року, з урахуванням положень частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; перерахунок здійснювати, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом на відповідний період. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить з 31 травня 2020 року до 31 травня 2013 року (а.с.101).

07 липня 2010 року постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області Клехо А.Є. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-291 від 23 червня 2010 року (ВП №20115333) (а.с.6) та постановою державного виконавця від 29 вересня 2010 року виконавче провадження закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду у повному обсязі у строк, наданий боржнику для добровільного виконання (а.с.7). У виконавчому листі наявна відмітка державного виконавця від 29 вересня 2010 року про виконання рішення суду.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2020 року ОСОБА_2 поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с.96-99) та 06 жовтня 2020 року судом видано дублікат виконавчого листа №2-291-2010, у якому вказано боржником ГУ ПФУ у Волинській області (а.с.95).

12 жовтня 2020 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Турчинський В.Є. на підставі заяви ОСОБА_2 від 08 жовтня 2020 року (а.с.92-94) відкрив виконавче провадження №63264047 з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-291-2010, виданого Горохівським районним судом Волинської області (а.с.32-33). У постанові державний виконавець встановив ГУ ПФУ у Волинській області строк для добровільного виконання рішення суду - 10 робочих днів.

03 листопада 2020 року ГУ ПФУ у Волинській області листом №0300-0303-5/36365 (вх. від 10 листопада 2020 року №5184/2.1-36) інформувало відповідача про виконання рішення Горохівського районного суду Волинської області у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження: перерахунок пенсії проведено на підставі рішення від 19 липня 2010 року №130626 (а.с.34-35, 90-91).

28 грудня 2020 року державний виконавець у межах виконавчого провадження №63264047 з посиланням на статті 63, 75 Закону №1404-VIII прийняв постанову про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу у сумі 5100,00 грн (а.с.37-38). В обґрунтування постанови державний виконавець зазначив, що на адресу відділу надійшла відповідь боржника про повне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження. Крім того, до відділу 15 жовтня 2020 року надійшов лист представника стягувача, у якому зазначено, що відповідач з листопада 2011 року не нараховує та не виплачує стягувачу пенсію у розмірі, встановленому рішенням суду, та ОСОБА_1 11 листопада 2020 року повторно подав заяву до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок пенсії та виплату заборгованості. У відповіді на заяву стягувача ГУ ПФУ у Волинській області посилається на Постанову №745, яка є підзаконним нормативним актом і прийнята 06 липня 2011 року, тоді як рішення Горохівського районного суду Волинської області - 14 травня 2010 року. Державний виконавець дійшов висновку, що рішення суду залишається невиконаним, а виконавче провадження підлягає подальшому виконанню.

Незгода позивача із постановою від 28 грудня 2020 року ВП №63264047 про накладення штрафу стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VІІІ, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Як установлено частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII обумовлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу наведених норм слідує, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником.

У справі наявні копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 №130626 (а.с.8-11). З матеріалів пенсійної справи встановлено, що органом Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та її виплата у розмірі, вказаному у рішенні суду, здійснювалася до 01 листопада 2011 року. Розпорядження про перерахунок пенсії на підставі рішення Горохівського районного суду Волинської області прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області 19 липня 2010 року. Зазначена обставина також підтверджується довідками Локачинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 01 жовтня 2018 року №2314/05-50-20 та від 06 листопада 2018 року №2720/05-50-20 про суми нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 пенсії (а.с.100).

Рішення суду від 14 травня 2010 року у справі №2-291-2010 не містить вказівки щодо кінцевої дати виплати пенсії у визначеному у ньому розмірі. У відповідь на звернення Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області (боржника у справі) від 21 серпня 2010 року №2137/0917 Горохівський районний суд Волинської області роз`яснив, що ОСОБА_1 за рішенням суду від 14 травня 2020 року у справі №2-291-2010 потрібно виплачувати пенсію з 01 квітня 2007 року по 01 січня 2008 року та з 22 травня 2008 року й надалі у визначеному розмірі до нового перерахунку пенсії особам вказаної категорії (а.с.12).

Водночас, пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (Закон №3491-VI набрав чинності 19 червня 2011 року) розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Отже, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати передбачені статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 норми пункту 4 розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

На виконання вимог пункту 7 Закону №3491-VI Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (Постанова №745 набрала чинності 23 липня 2011 року). Відповідно до пункту 1 Постанови №745 особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, зокрема: тим, що належать до категорії 1: інвалідам І групи - 30 відсотків; інвалідам II групи - 20 відсотків; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також тим, що страждають внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 15 відсотків.

Згідно з пунктом 3 Постанови №745 у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижче, зокрема: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: інвалідів І групи - 1200 гривень; інвалідів II групи - 1090 гривень; інвалідів III групи - 980 гривень.

Таким чином, з 23 липня 2011 року чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання Постанови №745 пенсія ОСОБА_1 також була перерахована та перерахунок проведено з 01 листопада 2011 року і її розмір до виплати становив 1685,60 грн, а з 01 грудня 2011 року - 1720,00 грн, а надалі розмір пенсії перераховувався відповідно до норм чинного законодавства, про що стягувачу роз`яснено в листі ГУ ПФУ у Волинській області від 30 листопада 2020 року №16790-16800/Я-02/8-0300/20 (а.с.85).

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини виходить з того, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не гарантує права на будь-які соціальні виплати у певному розмірі як такого. Перерахунок пенсії здійснюється з дати зазначеної в рішенні суду і не обмежується жодними строками, водночас перерахунок не може тривати довше часу чинності положень закону, що лягли в основу рішення суду. Так в ухвалі від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» (Заява №43331/12) про оголошення заяви неприйнятною Європейський суд з прав людини зазначив, що <…> законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (див. рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява №17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява №75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року). У цій справі національні суди розглянули скаргу заявниці щодо зменшення розміру її пенсії та дійшли висновку, що сума пенсійних виплат була зменшена після внесення змін до відповідних законодавчих актів. Щодо частини скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавства, Суд констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов`язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав <…>.

Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року у справі №522/5744/17 сформовано висновок про те, що відсутність у судовому рішенні кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у відповідача обов`язок довічно здійснювати виплату позивачу пенсії у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням. Такий обов`язок відповідача припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність. Дія такого судового рішення не може бути поширена на правовідносини після зміни правового регулювання, скільки це б призвело до порушення положень частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Подібні за змістом висновки викладено Верховним Судом у постановах від 30 липня 2019 року №813/6090/15, від 03 грудня 2020 року у справі №140/455/19.

Таким чином, рішення суду, у якому не визначено кінцеву дату задоволення позовних вимог про нарахування регулярних виплат та яким вирішено спір у правовідносинах, правове регулювання яких суттєво змінилося, втрачає свою актуальність у випадку внесення певних змін у законодавство щодо пенсійного забезпечення.

ОСОБА_1 не заперечує факт повного виконання рішення суду у справі №2-291-2010 до внесення Законом №3491-VI змін щодо порядку та розміру пенсійних виплат, передбачених Законом №796-ХІІ.

Суд також звертає увагу, що державний виконавець відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого судом, за яким виконавче провадження було закінчене постановою державного виконавця від 29 вересня 2010 року ВП №20115333 на підставі пункту 8 частини першої статті 37 Закону України 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

У свою чергу, частиною першою статті 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким випадком є, зокрема, відновлення виконавчого провадження у разі визнання незаконною та скасування у встановленому законом порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа (статті 41 Закону №1404-VІІІ).

У даному випадку постанова державного виконавця від 29 вересня 2010 року ВП №20115333 про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом не скасована у встановленому порядку.

Наведене вказує на те, що державний виконавець, приймаючи спірну постанову про застосування до ГУ ПФУ у Волинській області штрафу, не здійснив перевірку виконання рішення суду, прийнявши виключно позицію представника стягувача, викладену у клопотанні до Горохівського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року про судовий контроль за виконанням рішення суду (а.с.90-94), яке цим судом було повернуто стягувачу супровідним листом від 18 грудня 2020 року №2-291-2010/6741/2020 (а.с.102). Також відповідач не навів підстав для примусового виконання виконавчого листа після закінчення виконавчого провадження у 2010 році.

Разом з тим, аналіз норм законодавства, викладених вище, дає підстави для висновку, що у позивача були відсутні правові підстави продовжувати виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі, встановленому рішенням суду у справі №2-291-2010, оскільки змінене законодавство з 01 листопада 2011 року застосовується і до його пенсії.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснив перевірку виконання судового рішення та належними та допустимими доказами не довів правомірність винесення постанови від 28 грудня 2020 року у виконавчому провадженні №63264047 про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області, а тому її належить визнати протиправною та скасувати, а позов - задовольнити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Турчинського В.Є. від 28 грудня 2020 року ВП №63264047 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ж.В. Каленюк