Справа № 240/19951/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартості предметів речового майна, строки носіння яких не вийшли, з урахуванням зносу, та за втрачене інвентарне майно в розмірі 7435,86 грн.
В обґрунтування позову вказує, що 29.10.2019 ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2019 №245 було прийнято на військову службу за контрактом та зараховано до списків особового складу, призначено на посаду старшого кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 та зараховано на всі види забезпечення: грошове, речове та продовольче. Відповідно до «Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та в особливий період» затвердженого Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016, солдата ОСОБА_2 було забезпечено речовим майном на період проходження військової служби в Збройних Силах України. Вказує, що 13.10.2020 відповідача було звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №118-РС від 13.10.2020 відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). Зазначає, що під час звільнення з військової служби відповідача, Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено розрахунок вартості речового майна, яке не вислужило встановлений термін експлуатації і відповідно до довідки №131 заборгованість відповідача перед Військовою частиною становить 8072 (вісім тисяч сімдесят дві) гривні 39 копійок. Зазначає, що Військовою частішою НОМЕР_1 при звільненні із лав Збройних Сил України з відповідача відповідно до книги грошових стягнень і нарахувань було утримано 636 гривень 56 копійок, а отже остаточна заборгованість за отримане речове майно, строки носіння якого не вийшли становить 8072.39 - 636,56 = 7435,86 грн. Просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 позовну заяву залишено без руху.
На виконання вимог ухвали від 23.11.2020 до суду 14.12.2020 надійшла заява про поновлення строк на звернення до суду з позивною заявою.
Ухвалою суду від 18.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) учасників справи.
Копію ухвали направлено на адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та відповідає адресі, що зазначена у довідці про реєстрацію місця проживання відповідача.
До суду 12.01.2021 повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , яким підтверджується отримання відповідачем 31.12.2020 копії ухвали суду від 18.12.2020.
Відзив на позовну заяву не надходив, а тому в силу приписів ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2019 №245 солдата ОСОБА_2 було прийнято на військову службу за контрактом та зараховано до списків особового складу, призначено на посаду старшого кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 та зараховано на всі види забезпечення: грошове, речове та продовольче.
Як вбачається із копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , після державної реєстрації шлюбу 20.06.2020, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 15).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №208 від 13.10.2020 солдата ОСОБА_2 , старшого кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи звільнену наказом командира 95 окремої десантно-штурмової бригади (по особовому складу) від 13.10.2020 №118-РС з військової служби у запас відповідно до частини п`ятої ст.26Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем), із 13 жовтня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення з обіду 15 жовтня 2020 року (а.с. 6).
Згідно довідки №131 на утримання вартості речового майна, яке не вислужило встановлений термін експлуатації, на солдата ОСОБА_2 , відповідач отримала речове майно згідно з переліком, частину якого відповідач не зносив у встановлені строки, на суму 8072,39 грн (а.с. 7).
Записами у Книзі грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 , копії з якої містяться в матеріалах справи, підтверджується, що згідно меморіального ордера №5/1 від 13.10.2020, на підставі документу №208 від 13.10.2020 із солдата ОСОБА_2 стягнено 636,56 грн. Залишок стягнення становить 7435,86 грн (а.с. 12-13).
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за речове майно, яке не вислужило встановлений термін експлуатації, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №2011 дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Абзацом 2 частини 1 статті 91Закону №2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно абзацу 7 пункту 4 розділу ІІІ Порядку №232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
Враховуючи, що відповідача було звільнений з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, а тому ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати суму вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини 2 цієї ж статті, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи, що у цій справі задоволено позов Військової частини НОМЕР_1 як суб`єкта владних повноважень, судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість речового майна, яке не вислужило встановлений термін експлуатації в сумі 7435 (сім тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 86 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук