Справа № 640/12255/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Карпушової О.В.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження і рішення №10 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.04.2020 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії;

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при перерахунку (призначенні) з 07.02.2020 щомісячного грошового утримання судді у відставці про виключення із стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 29.07.1992, що складає 1 рік 11 місяців 15 днів, а також всього часу роботи на посадах слідчих з 02.09.1992 по 31.10.2002, що складає 10 років 2 місяці та про перерахунок (призначення) з 07.02.2020 за заявою від 12.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 50 відсотків відповідно до довідки про суддівську винагороду Київського апеляційного суду від 06.02.2020 № 18/0421/20;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні з 07.02.2020 ОСОБА_1 за заявою від 12.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувати половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 29.07.1992, що складає 1 рік 11 місяців 15 днів, а також всього часу роботи на посадах слідчих з 02.09.1992 по 31.10.2002, що складає 10 років 2 місяці та призначити і виплатити ОСОБА_1 з 07.02.2020 за заявою від 12.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 68% відповідно до довідки про суддівську винагороду Київського апеляційного суду від 06.02.2020 № 18/0421/20 з урахуванням раніше проведених виплат;

- встановити судовий контроль та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при обчисленні розміру її довічного грошового утримання, відповідачем не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме періодів її роботи на посадах слідчого, старшого слідчого, слідчого в особливо важливих справах, старшого слідчого в особливо важливих справах органів внутрішніх справ та податкової міліції України (10 років 2 місяці) та половину строку навчання на юридичному факультеті у Вищій слідчій школі МВС Росії (1 рік 11 місяців 15 днів). Таким чином, позивач стверджує, що з урахуванням зазначених вище періодів, розмір її щомісячного довічного грошового утримання має складати 68 % заробітної плати працюючого судді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року позов адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, тим, що законних підстав для проведення нарахування довічного грошового утримання позивача, починаючи з 07.02.2020 виходячи з розрахунку 68% від її заробітку - немає, оскільки до стажу роботи, що дає право на довічне грошове утримання, згідно чинного законодавства не враховується період її навчання на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі, а також періоди служби на посадах слідчого та старшого слідчого. Крім того, апелянт зазначає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та замість рішення, яке визнається протиправним приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

За наведених обставин, апелянт вважає, що оскаржуване судове рішення є незаконним, а тому відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року та на підставі ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у період з 01.09.1988 до 29.07.1992 навчалася на денній формі навчання у Вищій слідчій школі МВС Росії, з присвоєнням кваліфікації юриста (а.с 6-8).

У період з 02.09.1992 по 31.10.2002 працювала на посадах слідчого, старшого слідчого, слідчого в особливо важливих справах, старшого слідчого в особливо важливих справах органів внутрішніх справ та податкової міліції України та проходила службу (а.с.18):

- з 02.09.1992 по 01.10.1992 на посаді слідчого Відділу внутрішніх справ Мінського району м. Києва;

- з 01.10.1992 по 20.06.1996 на посаді слідчого Мінського РУВС м. Києва;

- з 20.06.1996 по 21.08.1996 на посаді старшого слідчого Відділу розслідування злочинів серед неповнолітніх слідчого управління ГУМВС України в м. Києві;

- з 21.08.1996 по 23.04.1998 на посаді старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері оподаткування слідчого управління ГУМВС України в м. Києві;

- з 23.04.1998 по 30.06.1998 на посаді старшого слідчого Слідчої частини відділу по розслідуванню злочинів, скоєних організованими групами слідчого управління ГУМВС України в м. Києві;

- з 30.06.1998 по 24.05.1999 на посаді слідчого в особливо важливих справах Слідчої частини (на правах відділення) відділу розслідування злочинів, учинених організованими групами СУ ГУМВС України в м. Києві.

З 24.05.1999 позивач була звільнена з органів внутрішніх справ у запас за ст. 64 п. "ж" (за власним бажанням).

Разом з цим, судом також встановлено, що позивач, що у період з 25.05.1999 по 31.10.2002 працювала в органах податкової міліції, а саме:

- з 25.05.1999 по 14.10.1999 працювала на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах Відділення по розслідуванню кримінальних справ слідчого відділу податкової міліції ДПА у м. Києві;

- з 14.10.1999 по 15.03.2000 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах Аналітично-методичного відділу слідчого управління податкової міліції ДПА України;

- з 15.03.2000 року по 09.10.2000 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах Відділу розслідування особливо важливих справ слідчого управління податкової міліції ДПА України;

- з 09.10.2000 по 01.09.2001 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах Відділення по розслідуванню кримінальних справ слідчого відділу податкової міліції ДПА у м. Києві,

- з 01.09.2001 по 31.10.2002 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах Відділення розслідування кримінальних справ слідчого відділу податкової міліції ДПА у м. Києві.

31.10.2002 позивач була звільнена з податкової міліції у запас за ст. 64 п. "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації).

Вказані факти підтверджуються також записами у трудовій книжці ОСОБА_1 від 24.05.1999 (а.с. 20-22).

Згідно з Указом Президента України "Про призначення суддів" від 14.10.2002 №926/2002 ОСОБА_1 була призначена суддею Подільського районного суду міста Києва.

01.11.2002 позивач була зарахована до штату Подільського районного суду м. Києва і приступила до виконання обов`язків судді Подільського районного суду м. Києва, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці позивача (а.с.22).

Згідно з постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 № 300-IV ОСОБА_1 обрано суддею Подільського районного суду м. Києва безстроково.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 21.06.2012 № 5010-VI ОСОБА_1 обрано на посаду судді апеляційного суду Київської області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20.04.2016 № 123/ко-16 суддю апеляційного суду Київської області визнано такою, що підтвердила можливість здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя від 27.06.2019 № 1727/0/15-19 ОСОБА_1 переведено на посаду судді Київського апеляційного суду (а.с.14).

04.07.2019 ОСОБА_1 була зарахована до штату Київського апеляційного суду і приступила до виконання обов`язків судді Київського апеляційного суду, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці позивача (а.с.28).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.02.2020 № 289/0/15-20 ОСОБА_1 була звільнена з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 14-15).

06.02.2020 ОСОБА_1 відрахована зі штату Київського апеляційного суду (а.с.29).

З матеріалів справи установлено, що 12.02.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та надала відповідний пакет документів, що підтверджується розпискою-повідомленням від 12.02.2020 №1939 (а.с.33).

До вказаної заяви, позивач, зокрема, додала довідку від 06.02.2020 № 18/0421/20, видану Київським апеляційним судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до означеної довідки станом на 06.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 210 200,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 131 375,00 грн; доплата за вислугу років - 78 825,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн; Щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - 0,00 грн. (а.с.76).

Відповідно до відомостей Автоматизованої системи Призначення пенсії, 26.03.2020 ОСОБА_1 було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 07.02.2020 у розмірі 80% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді (а.с.65).

Водночас, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.04.2020 № 10 позивачу було здійснено перерахунок її пенсії та визначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді (а.с.39).

При цьому, згідно з даними Автоматизованої системи Перерахунок пенсії (станом на 01.04.2020) для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у процентному відношенні пенсійним органом враховано стаж роботи позивача на посаді судді, а саме 17 років 3 місяці 6 днів (а.с. 77-78).

У відповідь на звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 13.04.2020 №2800-030203-8/11863 з посиланням на статтю 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повідомило про те, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відтак, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначено з суддівської винагороди на підставі довідки Київського апеляційного суду від 06.02.2020 № 18/0421/20 в розмірі 105 100,00 грн. (а.с. 40).

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 08.07.2020 повідомило, що для проведення нарахування довічного грошового утримання згідно Закону № 140, починаючи з 07.02.2020 виходячи з розрахунку 68% від заробітку, немає законних підстав, оскільки до стажу роботи, що дає право на довічне грошове утримання, не враховується період навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі з 01.09.1988 по 29.07.1992 та період роботи на посаді слідчого з 02.09.1992 по 24.05.1999 та з 25.05.1999 по 31.10.2002 (а.с.51 також зворотній бік).

Таким чином, позивач, вважаючи, що відповідачем було неправильно визначено розмір її щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, а саме у розмірі 50% (замість належних 68%) від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, чи порушено її законні права та інтереси, звернулась за їх захистом до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що що відповідно до абз. 2 ч. 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України зараховується також час роботи на посадах слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Разом з цим, судом першої інстанції також зазначено, що відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" та ст. 1 Указу Президента України №584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

З огляду на зазначене та враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 17 років 3 місяці 6 днів, тобто більше ніж 10 років, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи позивачки, який дає право на відставку, повинна враховуватися також половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців 15 днів) та стаж роботи на посадах слідчого, слідчого в особливо важливих справах, старшого слідчого в особливо важливих справах органів внутрішніх справ та податкової міліції України (10 років 2 місяці).

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

На день звільнення позивача у відставку (04.02.2020) питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці були врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з частиною 2, частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На день призначення ОСОБА_1 суддею відповідні правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Приписами абзацу 4 частини 4 статті 43 цього Закону регламетовано зокрема, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах слідчих за умови наявності у зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Разом з цим, відповідно до приписів пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Аналогічна правова норма визначена у статті 1 Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також час роботи на посадах слідчих, а також половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах за умови роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як було встановлено судом, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 17 років 3 місяці 6 днів, тобто більше ніж 10 років, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до стажу роботи позивача, який дає їй право на відставку, а також отримання щомісячного довічного грошового утримання враховується половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців 15 днів) та стаж роботи на посадах слідчого, слідчого в особливо важливих справах, старшого слідчого в особливо важливих справах органів внутрішніх справ та податкової міліції України (10 років 2 місяці).

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано суду жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність дій суб`єкта владних повноважень та прийнятого ним рішення у межах спірних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якого останнім в даному випадку виконано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії та рішення відповідача, не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними та таким, що прийняті відповідачем необґрунтовано.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.В. Карпушова

В.Ю. Ключкович