Справа № 2-а-4332/10/0270
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4332/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

Суддів: Поліщук Ірини Миколаївни

Свентуха Віталія Михайловича

при секретарі судового засідання: Котюжанській Тетяні Олександрівні

за участю представників сторін:

позивача : Костенко А.О., яка діє за дорученням

відповідача : Левчука О.М., Волощука В.О., Сидорова О.В., які діють на підставі доручень

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до: державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 заявлено позов до державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства СПД ОСОБА_1 складено Акт перевірки №2188/1721/ НОМЕР_1 від 04.10.2010 року.

На підставі вказаного Акту ДПІ у м. Вінниці прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 від 18.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 387378,90 грн. та №/0 від 18.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1017574,50 грн. унаслідок порушення позивачем п.9.4 ст.9, п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР (надалі Закон №168), ст.ст.1, 5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 28.06.1999 №746/99 (далі Указ №746), ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 за №13-92 (далі Декрет №13).

Окрім того, позивач зазначив, що між ВАТ "Літинський молочний завод" та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір доручення на закупівлю молока, згідно з яким повірений зобов`язаний здійснювати розрахунки за заготовлене молоко із здавачами за рахунок коштів довірителя. Тобто, кошти, що надходили від ВАТ "Літинський молочний завод" на закупівлю молока не можуть вважатися виручкою ФОП ОСОБА_1 , оскільки отримувалися не як власний дохід, а для виконання договору доручення. В свою чергу ФОП ОСОБА_1 отримував від ВАТ "Літинський молочний завод" винагороду, яка в сумі не перевищувала загальної суми, що встановлена Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва".

Викладене, стало підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №/0, №/0 від 18.10.2010 року.

Ухвалою суду від 01.11.10 р. відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представники відповідача в судовому засіданні не погодились із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях (а.с.33-41). При цьому зазначили, що з метою визначення права перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності усі суб`єкти малого підприємництва повинні враховувати всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок та в касу від продажу продукції (товарів, робіт, послуг), в тому числі суми позареалізаційних доходів та виручки від іншої реалізації. Також вказали, що ДПІ у м. Вінниці, приймаючи оскаржувані рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Вінницької міської Ради як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа 29.11.2007 року за №0026752, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Вінниці з 30.11.2007 року, є платником єдиного податку.

Здійснюючи підприємницьку діяльність, позивач надавав послуги по збору молока від населення та доставку його на територію заводу, про що 01.06.2009 р. був укладений договір про надання послуг №23 з ВАТ "Літинський молочний завод".

На виконання ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до направлення від 01.10.2010 №2442/17 первіряючими була проведена документальна позапланова перевірка фінансово-господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 30.11.2007 року по 30.06.2010 року, результати якої знайшли своє відображення в акті №2188/1721/ НОМЕР_1 від 04.10.2010 року.

Документальною позаплановою перевіркою встановлені порушення СПД ОСОБА_1 :

- ст.ст.1, 5 Указу №746, ст.13 Декрету №13, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, в сумі 387378,90 грн.;

- п.9.4 ст.9, п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону №168 позивачем занижено податкове зобов`язання по податку на додану вартість за період з 30.11.07 р. по 30.06.10 р. на суму 678383 грн.;

За результатами виявлених порушень та на підставі даного Акту перевірки, ДПІ у м. Вінниці прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення №/0 від 18.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 387378,90 грн. та №/0 від 18.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1017574,50 грн.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 18.10.2010 року суд виходив з наступного.

Держава гарантує право на підприємницьку діяльність, яку не заборонено, кожному громадянину України через систему норм національного законодавства шляхом створення сприятливого клімату для розвитку підприємництва.

Згідно з п.п.9.12.1 п. 9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством із цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким спеціальним законодавством, зокрема є зазначений вище Указ Президента України №746.

Положеннями ст.1 цього Указу передбачено, що спрощена система обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, як фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Отже, реалізація права суб`єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

В свою чергу, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб`єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто, у разі переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, платником єдиного податку застосовується касовий метод, при якому враховуються всі кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок та в касу, незалежно від того куди ці кошти потім розподіляються.

Таким чином, суб`єкт малого підприємництва для оподаткування єдиним податком повинен враховувати всі надходження, отримані на розрахунковий рахунок та в касу від продажу продукції (товарів, робіт, послуг), суми позареалізаційних доходів, виручки від іншої реалізації.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 наведеного Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Встановлений законодавством обов`язок платника цього податку перейти на загальну систему оподаткування в таких випадках означає, що з настанням обставин, які виключають можливість суб`єкта господарювання перебувати на спрощеній системі оподаткування (в т.ч. перевищення обсягів виручки) останній втрачає право на сплату єдиного податку та зобов`язаний сплачувати податки, збори (обов`язкові платежі) на загальних підставах.

Отже, наведені норми дають суду підстави стверджувати про те, що наявність хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки, відповідачем з метою дослідження фактичного об`єму виручки від здійснення господарської діяльності, було направлено запит до Хмільницької ОДПІ Літинське відділення стосовно взаємовідносин СПД ОСОБА_1 із ВАТ "Літинський молочний завод".

Літинським відділенням Хмільницької ОДПІ була надана відповідь №2239/7/23-119 від 09.09.10 р. з копіями первинних документів про отримання ОСОБА_1 коштів на закупівлю молока та отримання винагороди з якої вбачається, що позивач за період з 01.01.08 р. по 31.12.08 р. отримав виручку в загальній сумі 613653,07 грн. з них 96000 грн. виручка задекларована останнім за 1 півріччя 2008 року відповідно звіту платника єдиного податку та готівкові кошти отримані по видатковим касовим ордерам від Літинського молочного заводу в сумі 517911,07 грн. Таким чином, загальна сума виручки станом на 17.11.08 р. склала 613653,07 грн.

Також судом встановлено, що згідно листа № 2239/7/23-119 від 09.09.2010 р. з копіями первинних документів ФОП ОСОБА_1 за 2009 р. отримав виручку в загальній сумі 2201195,44 грн., від Літинського молочного заводу (крім 3000 грн. отриманих 28.08.2009 р.від СТОВ «Володарка» за послуги по перевезенню.

Відповідно до листа № 2239/7/23-119 від 09.09.2010 р. з копіями первинних документів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за 2010 р. отримав виручку в загальній сумі 1130719,45 гри., від Літинського молочного заводу (крім 2500 грн. отриманих 24.02.2010 р. від СТОВ «Володарка» за послуги по перевезенню.

Таким чином валовий дохід обчислений відповідно п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України № 2181 -III „Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" складає: 2008 рік 113653,07 грн.; 2009 рік 2201195,44 грн., 1 півріччя 2010 року 1130719,45 грн.

Відповідно до п.п. 2.3.1, п.2.3 ст.2 Закону №168 особа підлягає обов`язковій реєстрації як платник ПДВ у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (робіт), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов`язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Згідно п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 цього Закону, датою виникнення податкових зобов`язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківський установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до п.9.4 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст.2 цього Закону, то така особа зобов`язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

З огляду на зазначене та відповідно до п.9.4 ст.9, п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону №168 позивачем було занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість за період з 30.11.07 р. по 30.06.10 р. на суму 678383 грн.

Враховуючи наведені положення законодавства, 18.10.2010 року ДПІ у м. Вінниці були прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 про нарахування податку на додану вартість в загальному розмірі 1017574,50 грн., (в т.ч. основний платіж 678383,00 грн., штрафна санкція 339191,50 грн.) та №/0 від 18.10.2010 року про нарахування податку з доходів фізичних осіб в загальному розмірі (основний платіж) 387378,90 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №/0, №/0 від 18.10.2010 року є обґрунтованими та правомірними, а ДПІ у м. Вінниці обґрунтовано визначило суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приписів ст.ст.71, 86 КАС України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 17.12.10

Повний текст сторони зможуть отримати 17.12.2010 року після 16:00 год.

Головуючий суддя. /підпис/. Дмитришена Руслана Миколаївна

Судді. /підпис/. Поліщук Ірина Миколаївна

/підпис/. Свентух Віталій Михайлович

Копія вірна:

Суддя:

Секретар:

13.12.2010