Справа № 947/13330/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 947/13330/20

Головуючий в І інстанції: Петренко В.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 11.09.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

за участю секретаря Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ворончук Оксани Леонідівни, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ворончук Оксани Леонідівни (далі - відповідач-1), Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-2), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач-3), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 597593 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 12.05.2020 року інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ворончук Оксаною Леонідівною, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 597593 від 12.05.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача - закрито.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 597593 від 12.05.2020 року вбачається, що підставою для прийняття вказаної постанови стали встановлені відповідачем-1 обставини щодо перевищення ОСОБА_2 швидкості при керуванні транспортним засобом Mitsubishi Colt, номерний знак НОМЕР_1 , в Одеській області, Іванівський район, М-05 - автодорога Київ-Одеса, 401 км, а саме щодо здійснення руху зі швидкістю 76 км/год. в зоні дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.», чим перевищено швидкість на 26 км/год. та порушено вимоги п. 12.9 «б» ПДР України і скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.06.2010 року ОСОБА_2 отримано свідоцтво про зміну імені на ОСОБА_3 , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області, та 19.08.2011 року позивачем отримано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , що виданий Свердловським МВ УМВСУ в Луганській області. При цьому, обмін посвідчення водія, яке видано на ім`я ОСОБА_2 , позивачем не здійснено.

Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній, вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 12.1, 12.10 р. 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно.

Так, р. 33 Правил дорожнього руху встановлені наступні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та 3.31.

3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості». Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Згідно пп. «б» п. 12.9 р. 12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою для прийняття вказаної постанови стали встановлені відповідачем-1 обставини щодо перевищення позивачем швидкості при керуванні транспортним засобом Mitsubishi Colt, номерний знак НОМЕР_1 , в Одеській області, Іванівський район, М-05 - автодорога Київ-Одеса, 401 км, а саме щодо здійснення руху зі швидкістю 76 км/год. в зоні дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.», чим перевищено швидкість на 26 км/год. та порушено вимоги п. 12.9 «б» ПДР України і скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

При цьому, в оскаржуваній постанові визначено, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM 000524.

В ході розгляду справи, як на підставу протиправності оскаржуваної постанови, позивач, зокрема, послалась на те, що згідно відомостей файлу з лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCAM LTI 20/20 № ТС000524, який наданий до матеріалів справи відповідачами, показання швидкості транспортного засобу було зафіксовано на відстані 79,2 м, при цьому, в момент фіксування швидкості руху, транспортний засіб позивача знаходився на відстані близько 29 м до дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.», а службовий автомобіль патрульної поліції відповідно на відстані 50 м до цього знаку.

За таких обставин, позивач зазначає, що ще мала час знизити швидкість руху до максимально допустимої і знизила її до початку зони дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» до допустимої швидкості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, як в ході розгляду справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, відповідачами жодним чином не спростовані наведені доводи позивача та не надано доказів щодо встановлення обставин руху транспортного засобу позивача зі швидкістю 76 км/год. саме в зоні дії знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.».

Як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, не наведено жодних аргументів в спростовання вказаних доводів позивача.

З наданих відповідачем та досліджених судом фото- та відеоматеріалів № _С8000_0512_123124 з лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCAM LTI 20/20 № ТС000524 неможливо встановити місце розташування знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.». На вказаних фото- та відео взагалі відсутнє зображення знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.».

Також, колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи відповідачами надано відео ділянки дороги з розташованими знаками обмеження максимальної швидкості 90, 70, 50 км/год. з відеореєстратора патрульного автомобіля, проте, вказане відео здійснено не в момент фіксування швидкості автомобіля позивача та з цього відео неможливо встановити місце розташування саме знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» по відношенню до автомобіля позивача в момент вимірювання швидкості. На вказаному відео взагалі не зафіксований автомобіль позивача.

Сукупність даних наведених фото- та відеоматеріалів так само не дають змогу встановити місце розташування саме знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» по відношенню до автомобіля позивача в момент вимірювання швидкості.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року витребувано від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, зокрема, докази щодо безпосереднього розташування на ділянці дороги - 401 км автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса дорожніх знаків 3.29 («Обмеження максимальної швидкості») та докази щодо місця розташування саме знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» по відношенню до автомобіля Mitsubishi Colt, номерний знак НОМЕР_1 , в момент вимірювання швидкості.

Проте, фактично апелянтом не виконані вимоги ухвали суду апеляційної інстанції та до суду надано лише відео з реєстратора патрульного автомобіля, яке вже наявне в матеріалах справи і досліджено судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами не доведено наявність складу адміністративного правопорушення з боку позивача згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи справу, помилково погодився з доводами позивача та послався на порушення інспектором патрульної поліції вимог Інструкції з використання TruCAM LTI 20/20, не ознайомлення з механізмом використання лазерного вимірювача швидкості, а також незаконність використання лазерного вимірювача швидкості, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують такі висновки суду першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вказав на те, що не виключено, що зазначена в постанові швидкість 76 км/год, з якою рухався автомобіль позивача, не відповідала реальній швидкості автомобіля на момент здійснення такого вимірювання, оскільки докази щодо неправильної роботи лазерного вимірювача швидкості в матеріалах справи не містяться та такі висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача та суду першої інстанції щодо неправомірного здійснення вимірювання швидкості за допомогою TruCAM на ділянці дороги, де була зупинена позивач, оскільки в матеріалах справи наявні розстановка сил та засобів 1-4 роти батальйону № 2 полку УПП в Одеській області, та дислокація сил та засобів, які затверджені начальником Управління, та відповідно до яких дислокація відповідача-1 визначена - М-05 - автодорога Київ-Одеса.

При цьому, колегія суддів наголошує, що вказані докази надані були до суду першої інстанції та повторно до суду апеляційної інстанції, що спростовує доводи позивача про неможливість їх прийняття до уваги.

Окрім цього, не зайшли свого підтвердження висновки суду першої інстанції щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис з портативного (нагрудного) відеореєстратора поліцейського підтверджує, що відповідачем-1 розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з дотримання наведених вище вимог КУпАП, в тому числі, щодо роз`яснення прав позивача.

Що стосується висновку суду першої інстанції про позбавлення позивача можливості скористатися правовою допомогою адвоката, колегія суддів зазначає, що такі висновки суду першої інстанції також спростовуються відеозаписом з портативного (нагрудного) відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення клопотань про необхідність залучення до участі у справі адвоката не заявлялось. Також, з вказаного відео колегією суддів встановлено, що позивач відмовилась від підписання постанови про притягнення її до відповідальності та отримання її копії від інспектора, однак, отримала її копію із застосуванням власних технічних засобів та при зазначенні про необхідність здійснення повторного зняття копії постанови власними технічними засобами вказала, що їй потрібен адвокат, тобто, вже після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не може свідчити про порушення процедури розгляду справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Згідно матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за ст. 122 КУпАП, безпосередньо на місці його вчинення, що спростовує доводи позивача та суду першої інстанції в частині порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції вірно вирішено заявлений позов по суті його вимог, проте, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні із виключенням мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, та визначенням мотивів за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 252, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року змінити, виключивши мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та визначити мотиви за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 11.02.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька