Справа № 280/5523/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
03 лютого 2021 року Справа № 280/5523/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Луговий Б.В.

представника відповідача Невесенко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (69002, м.Запоріжжя, вул. Олександрівська, 62, )

про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (далі відповідач, УСБУ в Запорізькій області), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача оформлене наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №492-ос/дск від 05.08.2020 щодо накладення на полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача оформлене наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №493-ос/дск від 05.08.2020 щодо накладення на полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача оформлене наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №346/дск від 29.07.2020 щодо призначення службового розслідування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що наказом Голови Служби безпеки України №1290-ос від 28.09.2019 його зараховано у розпорядження прямого начальника начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 терміном до 3 місяців, а саме з 28.09.2019 по 28.12.2019. У відповідності до вимог чинного законодавства прямий начальник полковник ОСОБА_2 продовжував час перебування позивача в його розпорядженні та 23.04.2020 ОСОБА_1 відповідним наказом прямого начальника доведено до відома, що 20.07.2020 закінчується термін перебування у розпорядженні прямого начальника полковника ОСОБА_2 . Таким чином, термін перебування ОСОБА_1 у розпорядженні прямого начальника закінчився 20.07.2020. Разом з тим, після закінчення вказаного терміну, позивача ознайомлено з оскаржуваними наказами начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 про накладення дисциплінарних стягнень та призначення службової перевірки. Позивач не погоджується з вказаними наказами, оскільки після спливу терміну перебування у розпорядженні начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 , останній не має дисциплінарної влади накладати на позивача будь-які дисциплінарні стягнення та призначати стосовно нього службової перевірки. Звертає увагу, що протягом 10 місяців УСБУ у Запорізькій області не виконало наказ Голови Служби Безпеки України №1290-ос від 28.09.2019 у відповідності до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого указом Президента Українисвід 27 грудня 2007 року №1262/2007 (далі Положення №1262/2007) та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України 14.10.2008 №772 (далі Інструкція №772 ), оскільки за вимогами вказаних нормативно-правових актів начальники, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці зобов`язані своєчасно, до закінчення терміну перебування в розпорядженні, ініціювати призначення таких військовослужбовців на відповідні посади чи у разі наявності підстав вживати заходів щодо їх звільнення з військової служби. Крім того, позивач посилається на те, що оскаржувані накази про накладення дициплінарних стягнень прийнято необгрунтовано, без проведення службового розслідування (перевірки). Також вважає, що оскаржувані накази про накладення дисциплінарних стягнень прийнято упереджено та недобросовісно, оскільки накладення таких стягнень на ОСОБА_1 фактично є штучним створенням підстав для його звільнення та прикриттям дисциплінарних правопорушень, вчинених керівництвом УСБУ в Запорізькій області, зокрема, щодо невиконання наказу Голови Служби Безпеки України №1290-ос від 28.09.2019 . Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.08.2020 (головуючий суддя Стрельнікова Н.В.) відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.09.2020.

10.09.2020 УСБУ в Запорізькій області подало відзив на позовну заяву, у якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що відповідачем у відповідності до норм Положення №1262/2007 та Інструкції №772 вжито вичерпний комплекс заходів для можливого службового використання ОСОБА_1 . На момент винесення спірних наказів, підстави для подальшого перебування позивача у розпорядженні прямого начальника полковника ОСОБА_2 не втратили актуальності, та позивач продовжує перебувати у розпорядженні начальника УСБУ в Запорізькій області. На думку відповідача виконання військовослужбовцями, строк перебування у розпорядженні яких закінчився, функціональних обов`язків, дотримання ними службового розпорядку та вказівок чи розпоряджень має забезпечуватись прямими начальниками. Начальник військовослужбовця незалежно від того, чи обіймає такий віськовослужбовець посаду або перебуває у розпорядженні, виходячи з правового характеру відносин між начальником та підлеглим, закріплених військовоими статутами, вправі вимагати від військовослужбовця додержання військової дисципліни, застосовуючи за наявності підстав, дисциплінарну владу, обсяг якої визначається Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут). Тобто, спірні накази начальника УСБУ в Запорізькій області прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені закономи України. Щодо доводів позивача про накладення дисциплінарних стягнень без проведення службового розслідування, з посиланням на норми Дисциплінарного статуту вказує, що проведення розслідування перед накладенням дисциплінарного стягнення на віськовослужбовця є правом начальника, а не його обов`язком. Звертає увагу, що за нормами Дисциплінарного статуту, головними умовами накладення дисциплінарного стягнення на віськовослужбовця є порушення останнім військової дисципліни або громадського порядку, а також додержання виду стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом, залежно від звання військовослужбовця, та відповідність дисциплінарної влади командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Всі перелічені умови під час накладення на позивача дисциплінарних стягнень відповідачем дотримані. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

14.09.2020 позивач подав відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, з підстав зазначених у позовній заяві, та додатково наголошує на тому, що висновок відповідача про перебування ОСОБА_1 в розпорядженні начальника УСБУ в Запорізькій області після 20.07.2020 є безпідставним, оскільки не містить жодного посилання на норми законодавства. Звертає увагу, що відповідач не приймав будь-яких наказів чи розпоряджень, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в розпоряженні начальника УСБУ в Запорізькій області після 20.07.2020. Крім того, з 21.07.2020 позивачу припинено виплату грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 16.09.2020 відкладено підготовче засідання у справі на 05.10.2020.

Ухвалою суду 05.10.2020 задоволено заяву відповідача про відвід судді Стрельнікової Н.В. та передано справу до канцелярії суду для проведення автоматизованого розподілу справи відповідно до вимог частини 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

05.10.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Сіпаки А.В.

Ухвалою судді від 05.10.2020 прийнято справу до свого провадження, призначено підготовче засідання на 04.11.2020

Ухвалою суду від 04.11.2020 відкладено підготовче судове засідання у справі на 02.12.2020.

01.12.2020 представник позивача подав доповнення до відповіді на відзив, за змістом якого з посиланням на статтю 56 Дисциплінарного статуту, звернув увагу, на те що, начальник УСБУ в Запорізькій області, який користується стосовно підлеглих військовослужбовців владою командира корпусу, не має дисциплінарної влади накладати дисциплінарні стягнення на ОСОБА_1 , оскільки останній станом на день винесення спірних наказів мав військове звання полковник.

Ухвалою суду від 02.12.2020 витребувано від УСБУ в Запорізькій області належним чином засвідчену копію наказу по особовому складу голови Служби безпеки України від 28.09.2020 №1290-ос, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.12.2020.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмета позову по справі, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2021.

31.12.2020 від УСБУ в Запорізькій області до суду надійшли відповідні докази на виконання ухвали суду від 02.12.2020.

Ухвалою суду від 26.01.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 03.02.2021.

Під час судового розгляду позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 03.02.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення, надані учасниками справи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд встановив такі обставини.

Наказом Голови Служби безпеки України від 28.09.2019 №1290-ОС полковника ОСОБА_1 зараховано в розпорядження начальника УСБУ в Запорізькій області за посадою начальника відділу згідно з підпунктом «б» пункту 48 Положення №1262/2007 (у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) з 28.09.2019 до 27.12.2019 включно.

Термін перебування позивача у вищевказаному розпорядженні неодноразово продовжувався у відповідності до положень пункту 48 Положення №1262/2007 та закінчився 20.07.2020.

Як вбачається із заяв по суті справи, та не заперечується сторонами, розпорядженням начальника УСБУ в Запорізькій області від 16.10.2019 №285-р на полковника ОСОБА_1 покладено функціональні обов`язки в інформаційно-аналітичному відділі УСБУ в Запорізькій області (далі ІАВ Управління).

26.07.2020 заступник начальника ІАВ Управління підполковник ОСОБА_3 звернувся до начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 з рапортом №59/19-1010дск, в якому доведено про те, що 26.07.2020 у зв`язку із оголошенням збору Управління по сигналу «Хортиця-2», згідно із схемою оповіщення ІАВ, підполковник ОСОБА_4 мав сповістити полковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника та виконує функціональні обов`язки у ІАВ Управління. По телефонному номеру полковника ОСОБА_1 о 04:18 год. був сигнал про відсутність зв`язку з абонентом, про що підполковник ОСОБА_4 повідомив заступника начальника ІАВ Управління підполковника Голдиш Б.П. О 04:19 ОСОБА_3 була зроблена спроба оповіщення полковника ОСОБА_1 по іншому відомому мені телефону, але, при наявності сигналів виклику, полковник ОСОБА_1 на дзвінок не відповів. О 07:00 ним був здійснений повторний виклик, але також, при наявності сигналів виклику, полковник ОСОБА_1 на дзвінок не відповів.

З метою перевірки інформації, викладеної у вищевказаному рапорті щодо несвоєчасного прибуття до місця служби полковника ОСОБА_1 у зв`язку із оголошенням, згідно з розпорядженням Голови Служби Безпеки України, збору особового складу Управління о 4 годині 26.07.2020, а також з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, наказом начальника УСБУ в Запорізькій області від 29.07.2020 №346/дск вирішено провести службову перевірку та для проведення перевірки вирішено створити комісію.

Результати перевірки оформлені доповідною запискою №59/8-4578дск від 13.08.2020. За змістом доповідної записки за результатами проведеної службової перевірки встановлено, що 26.07.2020 під час проведення підйому особового складу Управління по тривозі та приведення його у бойову готовність «ВОЄННА ЗАГРОЗА» за умовним сигналом «Хортиця-2» згідно з розпорядженням Голови Служби безпеки України (№3/7-3304дск від 24.07.2020), відповідно до схем оповіщення ІАВ Управління, підполковник ОСОБА_3 та підполковник ОСОБА_4 намагались повідомити о 04:18 год., о 04:19 год., о 07:00 год., о 07:30 год., майором ОСОБА_5 засобами мобільного телефонного зв`язку про оголошення збору особового складу перебуваючому у розпорядженні начальника Управління полковнику ОСОБА_1 , на якого покладено функціональні обов`язки у вказаному відділі. Полковник ОСОБА_1 не відповів на телефонні дзвінки 26.07.2020 о 04:19 год., о 07:00 год., о 07:30 год. Зателефонувавши о 08:06 год. підполковнику ОСОБА_3 та дізнавшись про причину вище вказаних дзвінків на його мобільний телефон полковник ОСОБА_1 прибув до адмінбудівлі УСБУ в Запорізькій області о 08:29 год. 26.07.2020 та доповів про своє прибуття. Таким чином, полковник ОСОБА_1 , незважаючи на проведене оповіщення 26.07.2020 о 04:19 год., о 07:00 год., о 07:30 год. (за результатами якого ним не було надано відповіді по діючому мобільному телефону) підполковником ОСОБА_3 та майором ОСОБА_5 порушив термін збору особового складу у неробочий час ч+02:00год., визначений пунктом 38 розділу V Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 31.08.2018 №М-098, та прибув до адмінбудівлі УСБУ в Запорізькій області о 08:29 год., із запізненням на 2 год.29 хв. Спізнення полковника ОСОБА_1 26.07.2020 зафіксовано комісією ЦУ СБУ під час проведення тематичної перевірки.

З урахуванням вищезазначеного комісією запропоновано начальнику УСБУ у Запорізькій області розглянути питання щодо вжиття відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних сил України, заходів стосовно перебуваючого у розпорядженні начальника Управління по посаді начальника відділу полковника ОСОБА_1 - за допущені порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту (в частині обов`язку кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів), статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою), пункту 38 розділу V (в частині обов`язку особового складу органів Служби Безпеки України, включаючи осіб, що знаходяться у розпорядженні начальників (керівників) всіх рівнів, прибути до місця дислокації (до службових приміщень), а також у порушенні терміну збору особового складу більш ніж на 2 години (з моменту оголошення збору особового складу о 4 годині 26.07.2020 згідно з розпорядженням Голови Служби Безпеки України від 24.07.2020 №3/2-3304дск, який становить у неробочий час 2 години з моменту оголошення збору), Інструкції з підготовки та проведення мобілізаційного розгортання Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 31.08.2018 №М-098.

Зі змісту вищевказаної доповідної записки слідує, що службова перевірка проведена відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України 04.02.2016 №45 (далі - Інструкція №45).

Крім того, 04.08.2020 начальник РСВ УСБУ в Запорізькій області полковник ОСОБА_6 звернувся до начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 з рапортом №59/1-4359 дск, в якому доведено про те, що 04.08.2020 полковником ОСОБА_1 було порушено вимоги пункту 212 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, що виразилося у доступі до режимного приміщення №341. ОСОБА_1 не має безпосереднього стосунку до секретних робіт, що проводяться в даному режимному приміщенні, не отримував дозволу у доступі керівника органу, начальника PCO чи його заступника. 04.08.2020 полковник ОСОБА_1 порушив вказівки керівництва Служби безпеки України (ШТ від 06.06.2020 №25е, ШТ від 24.06.2020 №26е, ШТ від 03.08.2020 №186е), вимоги розпорядження начальника УСБУ в Запорізькій області від 10.06.2020 №153дск, що виразилося в недотриманні протиепідемічних заходів та перебуванні у приміщенні адмінбудинку УСБУ в Запорізькій області без маски. На підставі викладеного, за ігнорування вказівок керівництва Служби Безпеки України та УСБУ в Запорізькій області, полковник Єфремов Ю. просив начальника УСБУ в Запорізькій області розглянути питання щодо накладення дисциплінарного стягнення на полковника ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного рапорту наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №492-ОС/дск від 05.08.2020 за порушення вимог пункту 212 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, що виразилося у доступі до режимного приміщення №341 співробітника, який не має безпосереднього стосунку до секретних робіт, що проводяться в даному режимному приміщенні та вказівки керівництва Служби Безпеки України (ШТ від 06.06.2020 №25е, ШТ від 24.06.2020 №26Е, ШТ від 03.08.2020 №186е), вимоги розпорядження начальника Управління від 10.06.2020 №153дск, що виразилося в недотриманні протиепідемічних заходів та перебуванні у приміщенні адмінбудинку Управління без маски, відповідно до пункту «а» статті 48 Дисциплінарного статуту полковнику ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Управління за посадою начальника відділу, оголошено зауваження.

Крім того, начальник ІАВ Управілння полковник ОСОБА_7 звернувся до начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 з рапортом №59/19-732дск від 05.08.2020, в якому доведено про те, що 04.08.2020, у його службовому кабінеті №249, під час розмови з полковником ОСОБА_1 , йому було нагадано, що розпорядженням начальника УСБУ в Запорізькій області від 16.10.2019 №285-р на нього покладено виконання функціональних обов`язків в інформаційно-аналітичному відділі Управління. Також, полковнику ОСОБА_1 додатково доведено вимоги начальника УСБУ в Запорізькій області щодо розташування його робочого місця, що знаходиться у кабінеті №243 УСБУ в Запорізькій області, де він має перебувати в робочий час з метою виконання окремих доручень начальника УСБУ в Запорізькій області. Крім цього, за дорученням начальника УСБУ в Запорізькій області, полковнику ОСОБА_1 було вказано на необхідність проведення з ним бесіди, де йому планувалось довести вимоги статті 6 та статті 45 Дисциплінарного статуту, положення статті 407 КК України та статті 172-11 Кодексу про адміністративні правопорушення України, у частині виконання військовослужбовцем своїх обов`язків, порушення військової дисципліни, а також можливих наслідків таких порушень. Від участі у цій бесіді полковник ОСОБА_1 відмовився. Разом з тим, полковник ОСОБА_1 відмовився перебувати на визначеному для нього робочому місці, мотивуючи це тим, що він не отримував особисто від начальника Управління відповідної вказівки, а також вказав, що 20.07.2020 термін його перебування у розпорядженні начальника Управління завершився, у зв`язку із чим він не буде виконувати будь-які службові обов`язки. З урахуванням порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог статті 4 (в частині обов`язку кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів) Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, статті 16 (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати службові обов`язки, визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою) Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, начальник ІАВ Управілння полковник Д. Башкін просив начальника УСБУ в Запорізькій області розглянути питання щодо накладення дисциплінарного стягнення на полковника ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного рапорту наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 №493-ОС/дск від 05.08.2020 за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог статті 4 (в частині обов`язку кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів) Дисциплінарного статуту, статті 16 (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою) Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1) відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту, полковнику ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Управління за посадою начальника відділу, оголошено догану.

Не погодившись з наказами відповідача №346/дск від 29.07.2020 щодо призначення службової перевірки, №492-ос/дск від 05.08.2020 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, №493-ос/дск від 05.08.2020 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Згідно з абзацом 4 вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до статті 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно зі статтею 8 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Як зазначено у статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 28 - 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

За положеннями статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Дисциплінарним статутом.

Згідно із частиною 4 преамбули Дисциплінарного статуту його дія поширюється також на Службу безпеки України.

Відповідно до статтів 1, 2, 4 розділу І Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 5 розділу І Дисциплінарного статуту за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Підстави, порядок призначення та проведення службових розслідувань і службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України, оформлення таких розслідувань та перевірок і прийняття за ними рішень визначено Інструкцією №45.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

За положеннями статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Як зазначено у статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно зі статтями 83, 84 на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави, порядок призначення та проведення службових розслідувань і службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України, оформлення таких розслідувань та перевірок і прийняття за ними рішень визначено Інструкцією №45.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу І Інструкції №45 службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою перевірки інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни.

У свою чергу, згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу І Інструкції №45 виконавська дисципліна - належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями СБУ функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів СБУ, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в системі СБУ або надходять для виконання до СБУ.

Згідно із пунктом 2 розділу ІХ Інструкції №45 під час службової перевірки встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) вчинення дисциплінарного правопорушення або порушення виконавської дисципліни; розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки, які військовослужбовцем не виконані або виконані неналежно.

Службова перевірка проводиться за рішенням начальника підрозділу, органу, закладу та установи СБУ. Інші службові особи можуть звертатись з клопотанням за підпорядкованістю про призначення службової перевірки (пункт 3 розділу ІХ Інструкції №45).

Відповідно до пунктів 4, 7, 8 розділу ІХ Інструкції №45 про призначення службової перевірки видається наказ або розпорядження, у якому зазначаються відомості про службових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мету та дату завершення.

Строк проведення службової перевірки не може перевищувати 30 календарних днів. Початок службової перевірки визначається датою підписання наказу чи розпорядження про її призначення. Завершення службової перевірки визначається датою прийняття рішення за її результатами.

Службова перевірка може проводитись як одноособово, так і комісією. Склад і чисельність комісії визначаються з урахуванням мети, обсягу, складності та особливостей проведення службової перевірки.

Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділом V цієї Інструкції, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом (пункт 9 розділу IX Інструкції №45).

Відповідно до пунктів 10-12 розділу ІХ Інструкції №45 результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я службової особи, яка призначила перевірку, та підписуються службовою особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

У доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, здійснені заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття службовою особою, яка призначила перевірку, законного рішення.

Результати службової перевірки доводяться до відома військовослужбовця під підпис з доповідною запискою, складеною за її результатами.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. У свою чергу, з метою перевірки з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування стосовно військовослужбовця СБУ може проводитися службова перевірка за відповідним рішенням начальника підрозділу, органу, закладу та установи СБУ.

Як встановлено судом з метою перевірки інформації, викладеної у рапорті заступника начальника ІАВ Управління підполковника Голдиша Б.П. №59/19-1010дск від 26.07.2020 щодо несвоєчасного прибуття до місця служби полковника ОСОБА_1 у зв`язку із оголошенням, згідно з розпорядженням Голови Служби Безпеки України, збору особового складу Управління о 4 годині 26.07.2020, а також з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, наказом начальника УСБУ в Запорізькій області від 29.07.2020 №346/дск призначено службову перевірку.

Крім того, за порушення вимог пункту 212 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, що виразилося у доступі до режимного приміщення №341 співробітника, який не має безпосереднього стосунку до секретних робіт, що проводяться в даному режимному приміщенні та вказівки керівництва Служби Безпеки України, вимоги розпорядження начальника Управління від 10.06.2020 №153дск, що виразилося в недотриманні протиепідемічних заходів та перебуванні у приміщенні адмінбудинку Управління без маски, наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №492-ОС/дск від 05.08.2020 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.

Також, за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог статті 4 (в частині обов`язку кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів) Дисциплінарного статуту, статті 16 (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою) Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, наказом начальника УСБУ в Запорізькій області полковника Безрукого Б.В. №493-ОС/дск від 05.08.2020 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Обгрунтовуючи протиправність вищевказаних наказів начальника УСБУ в Запорізькій області полковника ОСОБА_2 , позивач посилається на те, що після спливу терміну перебування його у розпорядженні начальника УСБУ в Запорізькій області, останній не має дисциплінарної влади призначати стосовно позивача службової перевірки та накладати на нього дисциплінарні стягнення, оскільки після спливу вказаного терміну начальник УСБУ в Запорізькій області не є його прямим начальником, а позивач відповідно не є його підлеглим.

З цього приводу, суд зазначає, за змістом пункту 48 Положення №1262/2007 зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається, зокрема, у разі у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Військовослужбовець, який після закінчення строку перебування у розпорядженні у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів не призначений на посаду через відсутність вакантних посад (рівної або нижчої не більш як на один ступінь) у Службі безпеки України або через ненадання військовослужбовцем згоди на призначення на іншу нижчу посаду, звільняється в установленому порядку з військової служби. Вакантні посади, на яких може бути використано військовослужбовця з дотриманням вимог, встановлених пунктом 43 цього Положення, визначаються начальником (керівником) підрозділу (органу, закладу, установи), у розпорядженні якого перебуває військовослужбовець.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустках, передбачених пунктом 53 цього Положення, час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення із перебуванням безпосередньо в районах антитерористичної операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпеченні їх здійснення із перебуванням безпосередньо в районах здійснення таких заходів із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

Механізм реалізації вимог Положення №1262/2007 визначає Інструкція №772.

Згідно з положеннями 4.9. Інструкції №772 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку. У розпорядження Голови Служби безпеки України зараховуються лише начальники органів, закладів, установ та підрозділів Центрального управління, які призначаються та звільняються з посад Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України. Інші начальники з числа зазначених осіб зараховуються у розпорядження заступників Голови Служби безпеки України відповідно до розподілу функціональних обов`язків. На підставі цих наказів підрозділи кадрового забезпечення вчиняють відповідні записи в облікових документах таких військовослужбовців.

Начальники, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці, зобов`язані організовувати їх службову діяльність, здійснювати контроль за нею відповідно до вимог військових статутів Збройних Сил України, Положення, інших нормативно-правових актів та несуть відповідальність за дотримання встановлених термінів перебування підлеглих у розпорядженні. Вони зобов`язані своєчасно, до закінчення терміну перебування в розпорядженні, ініціювати призначення таких військовослужбовців на відповідні посади чи у разі наявності підстав вживати заходів щодо їх звільнення з військової служби. Рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України або його заступників, приймаються відповідно Головою Служби безпеки України або його заступниками. Управління роботи з особовим складом здійснює загальний контроль за дотриманням встановлених термінів перебування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядженні відповідних начальників, а стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, також вносить пропозиції щодо їх подальшого службового використання.

На військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні начальника органу, підрозділу, закладу, установи, до призначення на посаду або звільнення з військової служби може покладатися:

виконання окремих завдань, що визначаються тимчасовими функціональними обов`язками, які затверджуються наказом (розпорядженням) по органу, підрозділу, закладу, установі протягом 5 робочих днів з дати видання наказу про зарахування у розпорядження військовослужбовця або надходження такого наказу до органу, підрозділу, закладу, установи (стосовно військовослужбовців, до яких застосовані запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту (або у певний період доби, що збігається зі службовим часом) або тримання під вартою, - після закінчення строку дії відповідної ухвали про тримання особи під домашнім арештом або після звільнення особи з-під варти (з урахуванням ступеня суспільної небезпечності діяння, у вчиненні якого військовослужбовець підозрюється або обвинувачується));

тимчасове виконання обов`язків за вакантною (невакантною) посадою, про що видається відповідний наказ по особовому складу з урахуванням вимог пункту 4.4 цього розділу.

Про виконання окремих обов`язків (завдань) чи тимчасове виконання військовослужбовцем обов`язків за вакантною (невакантною) посадою йому доводиться під особистий підпис під час ознайомлення з таким наказом (розпорядженням).

Пунктом 4.10 Інструкції №772 визначено, що зарахування військовослужбовців у розпорядження прямих начальників у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (підпункт «б» пункту 48 Положення) здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів відповідних начальників у разі звільнення їх з посад у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням у Службі безпеки України або її органах, підрозділах, закладах, установах інших організаційних заходів. При проведенні організаційно-штатних змін, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, разом з організаційно-штатними пропозиціями подаються в установленому порядку пропозиції щодо подальшого використання військовослужбовців, посади яких скорочуватимуться.

З військовослужбовцем, якого звільнено з посади у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та зараховано у розпорядження, начальник, у розпорядження якого він зарахований, або один із його заступників (з військовослужбовцем, який зарахований у розпорядження Голови Служби безпеки України, Голова Служби безпеки України чи за його дорученням один із його заступників або начальник Управління роботи з особовим складом) проводить бесіду, під час якої ознайомлює його з наказом про зарахування у розпорядження, роз`яснює права та обов`язки, пов`язані з перебуванням у розпорядженні, доводить тимчасові функціональні обов`язки на період перебування у розпорядженні, а також попереджає про те, що у разі, якщо до завершення строку перебування у розпорядженні він не буде призначений на штатну посаду відповідно до пунктів 4446 Положення, у встановленому порядку вирішуватиметься питання про можливість його подальшого використання на військовій службі. Результати цієї бесіди оформлюються довідкою (рапортом), яка (який) долучається до частини Особова справа матеріалів особової справи військовослужбовця.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що особа, яка зарахована у розпорядження відповідного начальника є військовослужбовцем, який тимчасово проходить військову службу у підпорядкуванні відповідного начальника, але без призначення на конкретну посаду. Після спливу терміну перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду на постійній основі або звільняється з військової служби в установленому порядку. При цьому, за недотримання встановлених строків перебування підлеглих у розпорядженні, начальники несуть відповідальність.

Суд зазначає, що закінчення визначеного терміну перебування військовослужбовця у розпорядженні начальника не тягне за собою звільнення такого військовослужбовця від військового обов`язку та визначеної законом відповідальності.

Як встановлено судом на позивача покладено функціональні обов`язки в інформаційно-аналітичному відділі УСБУ в Запорізькій області.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначеним цим Законом.

Частиною 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з пунктом 68 Положення №1262/2007 визначено, що днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу Служби безпеки України.

Таким чином, системний аналіз вказаних норм чинного законодавства дозволяє дійти до висновку, що не дивлячись на закінчення строків перебування у розпорядженні начальника УСБУ в Запорізькій області області, полковник ОСОБА_1 не втратив статусу військовослужбовця органів СБУ та не звільнявся від виконання військового обов`язку та військової присяги, а тому у разі порушення військової дисципліни він несе дисциплінарну відповідальність згідно закону.

Суд не приймає посилання позивача на те, що на час прийняття спірних у даній справі наказів начальник УСБУ в Запорізькій області не був його прямим начальником з огляду на сплив терміну перебування у розпорядженні, оскільки вказане призводить до невизначеного правового становища військовослужбовця, що суперечить основним засадам взаємовідносин військовослужбовців, згідно яких за своїм службовим становищем військовослужбовець може бути або начальником або підлеглим та призводить до ситуації, коли військовослужбовець за порушення військової дисципліни не несе відповідальності.

Суд зазначає, що дійсно аналіз вищенаведених норм свідчить, про те, що призначення військовослужбовця органів СБУ, який перебуває в розпорядженні відповідних начальників (командирів), у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, проводиться у можливо короткий строк і не пізніше термінів, зазначених у пункті 48 Положення №1262/2007, тобто, не пізніше 3 місяців з часу зарахування в розпорядження за виключенням часу перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустках тощо.

Разом з тим, за недотримання вказаного терміну згідно вищевказаних норм чинного законодавства прямий начальник несе відповідальність, однак саме по собі сплив вказаного терміну не свідчить про втрату військовослужбовцем тимчасово службово-посадового становища, оскільки не призводить ані до звільнення його з військової служби, ані до призначення на посаду на постійній основі.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що начальник УСБУ в Запорізькій області у строк визначений наказом Голови Служби безпеки України №1290-ос від 28.09.2019 (з урахуванням продовження) не ініціював призначення полковника ОСОБА_1 на відповідну посаду чи у разі наявності підстав не вжив заходів щодо його звільнення з військової служби та після спливу терміну перебування у розпорядженні начальника починаючи з 21.07.2020 не прийняв відповідного рішення про продовження такого терміну, оскільки предметом розгляду даної справи не є бездіяльність начальника УСБУ у Запорізькій області щодо вчинення вказаних дій, та позивач не позбавлений можливоті оскаржувати зазначену бездіяльність начальника УСБУ у Запорізькій області в установленому порядку.

Щодо аргументів позивача про те, що начальник УСБУ в Запорізькій області, який користується стосовно підлеглих військовослужбовців владою командира корпусу, не має дисциплінарної влади накладати дисциплінарні стягнення на ОСОБА_1 , оскільки останній станом на день винесення спірних наказів мав військове звання полковник, суд зазначає таке.

За положеннями статті 12 Дисциплінарного статуту керівники (начальники) структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України, головних органів військового управління інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, начальники функціональних підрозділів Центрального управління Служби безпеки України із статусом головного управління і вище, начальники регіональних органів Служби безпеки України користуються стосовно підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командира корпусу.

У розділі ІІІ Дисциплінарного статуту визначені, крім іншого, права командирів (начальників) накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих військовослужбовців.

Так, за змістом статттей 49-56 Дисциплінарного статуту командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Головний сержант роти, головний сержант (головний старшина) батальйону (корабля 3 рангу), головний сержант (головний старшина) бригади (полку, корабля 1 рангу), командир взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Головний сержант (головний старшина) з`єднання, окремого роду військ (сил), виду Збройних Сил України мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Головний сержант Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Командир роти (корабля 4 рангу), командир батальйону (корабля 3 рангу) мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту.

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

Командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ж" (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

Зі змісту статтей 49-56 Дисциплінарного статуту слідує, що командир корпусу має право застосовувати до підлеглого стягнення, передбачені пунктами "а"-"ж" статті 48 Дисциплінарного статуту (до підполковника включно). При цьому, командир бригади, командир окремого батальону, командир окремої військової частини, командир роти, командир батальйону, які мають меншу дисциплінарну владу ніж командир корпусу, мають право застосувати до підлеглого стягнення, передбачені, зокрема, пунктами "а"-"г" статті 48 Дисциплінарного статуту незалежно від військового звання підлеглого.

В контексті вищенаведеного, судом враховується положення статті 7 Дисциплінарного статуту, згідно яких дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Таким чином, системний аналіз статтей 49-56 Дисциплінарного статуту у взаємозв`язку зі статтею 7 Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку про те, що начальник УСБУ у Запорізькій області, який користується стосовно підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командира корпусу має право накладати на підлеглого військовослужбовця з військовим званням полковник дисциплінарні стягнення, передбачені, зокрема, пунктами "а"-"г" статті 48 Дисциплінарного статуту.

Під час судового розгляду справи представник позивача наголосив на тому, що за логікою Дисциплінарного статуту влада начальника щодо накладення дисциплінарних стягнень на молодших за званням військовослужбовців визначається виходячи з штатно-посадової категорії, у зв`язку з чим в інших статтях Дисциплінарного статуту, крім статті 56, відсутня необхідність уточнення прав командирів (начальників) накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих військовослужбовців саме до підполковника включно, оскільки військовослужбовець зі званням полковник може перебувати у підпорядкуванні починаючи з командира корпусу, командувача військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ, при цьому в менших підрозділах не передбачено відповідних штатних посад для військовослужбовців з військовим званням полковник.

Суд зазначає, що вищенаведене твердження представника позивача є припущенням, яке не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки останній не посилається на будь-який нормативно-правовий акт щодо заборони накладення командирів (начальників), передбачених статтями 49-55, дисциплінарних стягнень у вигляді зауваження та догани стосовно осіб офіцерського складу.

Крім того, вказане твердження спростовує стаття 54 Дисциплінарного статуту, з якої слідує, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати до підлеголого військовослужбовця стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 Дициплінарного статуту, крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що командир окремого батальйону, а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону має право накладати стосовно підлеглих стягнення, визначені в пунктах а"-"г" статті 48 Дисциплінарного статуту, до військовослужбовців незалежно від військового звання, та стягнення, передбачене пунктом «ґ» статті 48 Дициплінарного статуту до підлеглих військовослужбовців, крім осіб офіцерського складу.

Крім того, суд звертає увагу, що попередня редакція Дициплінарного статуту, яка була чинною до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби» від 17.10.2019 №205-IX, передбачала право накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих офіцерів у вигляді зауваження, догани, та суворої догани, починаючи з командира роти, при цьому, зміни до військових звань військовослужбовців Служби безпеки України, після набрання набрання чинності Законом №205-IX, не вносились.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що у спірних правовідносинах, начальник УСБУ у Запорізькій області мав право застосувати до підлеголого військовослужбовця офіцерського складу з військовим званням полковник дисциплінарні стягнення у вигляді зауваження та догани.

Щодо доводів позивача, зазначених у позовній заяві, про те, що оскаржувані накази про накладення дициплінарних стягнень прийнято необгрунтовано, без проведення службового розслідування, суд зазначає, що Дисциплінарний статут, зокрема стаття 84, передбачає можливість накладення командиром дисциплінарного стягення на військовослужбовця і без проведення службового розслідування.

Щодо доводів позивача про те, що накладення дисциплінарних стягнень на полковника ОСОБА_1 фактично є штучним створенням підстав для його звільнення та прикриттям дисциплінарних правопорушень, вчинених керівництвом УСБУ в Запорізькій області, зокрема, щодо невиконання наказу Голови Служби Безпеки України №1290-ос від 28.09.2019, суд зазначає, що наведені доводи позивача не підтверджені жодними належними та допустимим доказами.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що надані до суду письмові докази доводять порушення позивачем військової дисципліни, у зв`язку з чим, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження та догани.

В свою чергу, позивач не надав доказів на спростування фактів порушення ним у спірних правовідносинах виконавської дисципліни. Фактично всі доводи позивача зводяться до того, що оскаржувані у даній справі накази начальника УСБУ у Запорізькій області прийняті за межами повноважень, визначених законом, яким судом вище надано правову оцінку.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в позові, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (69002, м.Запоріжжя, вул. Олександрівська, 62, ) про визнання протиправними та скасування наказів, - відмовити повністю.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня й ого проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено та підписано 12.02.2021.

Суддя А.В. Сіпака