Справа № 161/16957/20
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/19/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Авдійчук О.А..

з участю представника позивача Кінах Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2020 року постановою начальника Поліської митниці, її, як митного брокера ТзОВ «М1-7», було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у розмірі 28134,30 грн.

Із вказаною постановою не погоджується та вказує, що жодних дій спрямованих на зниження вартості декларованого нею товару не вчинено.

Вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки нею під час митного оформлення було надано належні товаросупровідні документи і в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що під час оформлення транспортного засобу з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, було вказано неправдиві відомості щодо вартості автомобіля.

Крім того, її не було належно повідомлено про наявність, хід та розгляд справи про порушення митних правил, чим порушено її права.

Враховуючи викладене, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заяві та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про слухання справи у його відсутності. Крім того, у поданому відзиві просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що постановою начальника Поліської митниці від 15.06.2020 року ОСОБА_1 - митного брокера ТзОВ «МІ-7», було визнано винною у порушені митних правил, тобто порушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме: 28134,30 грн., оскільки останньою невірно заявлено у графі 33 митних декларацій код товару «буда ізотермічна (буда меблева) до вантажного автомобіля згідно УКРЗЕД, що в подальшому призвело до зменшення розміру митних платежів на загальну суму 9378,10 грн., з яких: ввізне мито 7815,07 грн.. податок на додану вартість 1563,03 грн. (а.с. ).

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , особа уповноважена на декларування ТзОВ «МІ-7» на підставі договору декларування №16/09 від 16.09.2019 року , укладеного з ТзОВ «Бетта Гранд» з метою проведення митного оформлення та випуску у вільних обіг товарів «Повністю укомплектована кабіна, електрична апаратура та частини до вантажних автомобілів» подала на митний пост «Луцьк» Поліської митниці Держмитслужби митні декларації типу IM40ДЕ, а саме: UА20204120/2019/303478 від 16.12.2019 року, UА20204120/2019/304038 від 17.12.2019 року, UА20204120/2019/304405 від 18.12.2019 року, UА20204120/2019/306297 від 23.12.2019 року, UА20204120/2019/306891 від 24.12.2019 року, UА20204120/2019/307201 від 26.12.2019 року, UА20204120/2020/000044 від 02.01.2020 року (а.с. 19-25, 27-33, 35-40, 42-48, 50-55, 57-62, 64-69).

При цьому, декларантом було подано товаросупровідні документи, а саме: інвойс №2252 від 27.12.2019 року, №1888 від 13.12.2019 року, №1882 від 12.12.2019 року, №2204 ід 17.12.2019 року, №2223 від 20.12.2019 року, №1853 від 06.12.2019 року (а.с. 26, 34, 41, 49, 56, 63, 70).

Вказаний товар ввозився на адресу ТзОВ «Бетта Грант».

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів того, що під час оформлення імпортованих товарів нею, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, було вказано неправдиві відомості щодо вартості товару, а також того, що подані документи були сфальсифікованими, оскільки жодної оцінки поданим під час митного оформлення документів відповідач не надає, відповідність наданих товаросупровідних документів були перевірені працівниками митниці.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже, зважаючи, що відповідачем жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що остання допустила порушення митних правил суду не представлено, а тому суд приходить до висновку, що позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ст. 485 КУпАП.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 умислу на приховування відомостей про комплектацію транспортного засобу з метою зменшення розміру митних платежів, а відтак й складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

При цьому, суду не представлено доказів належного повідомлення позивача про час і місце слухання справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не доведена, а тому вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8-10, 77, 94, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову про порушення митних правил начальника Поліської митниці Панчука С.Є. в справі про порушення митних правил № 0355/20400/209 від 15.06.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 28134,30 грн.

Провадження у справі про порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 29 січня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк