Справа № 160/13157/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
16 жовтня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 25.08.2016 по 06.02.2019, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (06.02.2019);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 25.08.2016 по 06.02.2019, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (06.02.2019);
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 45 (сорок п`ять) невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (06.02.2019);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 45 (сорок п`ять) невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (06.02.2019);
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (06.02.2019);
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (06.02.2019).
Позов мотивовано тим, що позивач проходив військову службу в період з 25.08.2016 по 06.02.2019 у Військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим мав право на додаткову відпустку за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я. За весь період служби вказана додаткова відпустка позивачу не надавалась, не була вона виплачена і під час звільнення. Ненарахування та невиплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я відповідачем є, на думку позивача, протиправними. Також позивач вважає, що оскільки лише наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2019 №27 його було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м. Дніпро, то він має право на грошову компенсацію за 45 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік, а також на грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік. Оскільки відповідачем листом від 24.09.2020 № 480 відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, а відповідно до витягу з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2019 № 27 та грошового атестату від 07.02.2019 ЗУ №389408 грошова компенсація за 45 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік не були виплачені, позивач звернувся до суду з означеним позовом.
Щодо позовних вимог про нарахування та стягнення з відповідача грошової компенсації за 45 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік, відповідач зазначив, що оскільки позивач був звільнений з військової служби у Запас відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.12.2018 № 769, тобто у 2018 році, то з урахуванням абз. 6 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», останній не мав права на щорічну основну відпустку та грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 з 25.08.2016 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У період з 25.08.2016 по 28.12.2016 позивач обіймав посаду начальника запасного командного пункту заступника командира військової частини, а у період з 28.12.2016 по 06.02.2019 посаду заступника командира військової частини.
Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.12.2018 № 769 підполковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом Командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2019 № 27 підполковника ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м.Дніпро. Вислуга років у Збройних Силах на момент звільнення становила: календарна 31 рік 06 місяців, пільгова вислуга становила 31 рік 11 місяців.
Відповідно до витягу із наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2019 № 27 та грошового атестату від 07.02.2019 ЗУ № 389408 щорічна основна відпустка за 2019 рік не використана, грошова допомога на оздоровлення за 2019 рік не отримувалася.
Згідно відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2020 № 480, наданої на заяву позивача від 11.09.2020, додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за період з 25.08.2016 по 06.02.2019 не використовувалася.
Враховуючи наведене та вважаючи, що позивач має право на грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік та грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік, позивач звернувся до суду із означеним позовом.
Вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Пункт 8 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2111-ХІІ) передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Відповідно до абз. 1 п. 4 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.
Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 (далі Порядок № 702).
Згідно з п.1 вищенаведеного Порядку, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.
Абзацом 2 пункту 12 вказаного Порядку визначено, що у разі коли військовослужбовець має право на додаткову відпустку за різними підставами, надання такої відпустки проводиться за однією з них за бажанням військовослужбовця.
Відповідно до абз. 3 п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.
Таким чином, означеним вище законодавством військовослужбовцю надано право вибору однієї з додаткових відпусток на рік із збереженням грошового та матеріального забезпечення, тобто або додаткової відпустки, передбаченої абзацом 1 п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ, або додаткової відпустки, визначеної іншими Законами.
Відповідно до абз. 3 п. 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Так, відповідно до п.3 Розділу ХХХІ вказаного Порядку, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Тобто, позивачем, як військовослужбовцем вже використано право на отримання грошової компенсації за одну з додаткових відпусток із збереженням грошового та матеріального забезпечення, а саме: за додаткову відпустку як учаснику бойових дій, та виплата грошової компенсації проведена.
Щодо доводів позивача про те, що ним набуто право на додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я за 2016-2019 роки, а тому є всі законні підстави для отримання грошової компенсації за всі невикористані дні такої відпустки, незалежно від отримання грошової компенсації за додаткову відпустку як учасника бойових дій за той же період, суд зазначає таке.
Питання права на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки безпосередньо залежить від самого права на таку додаткову відпустку.
Як вже було зазначено вище, чинним законодавством, яке регулює порядок надання додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, а саме: абзацом 3 пункту 4 статті 10-1 Закону № 2111-ХІІ та абзацом 2 пункту 12 Порядку № 702, передбачено право вибору військовослужбовцем однієї з додаткових відпусток на рік із збереженням грошового та матеріального забезпечення, тобто або додаткової відпустки, передбаченої абзацом 1 п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ, або додаткової відпустки, визначеної іншими Законами.
Враховуючи, що позивачем вже отримано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки, тобто за той же період, за який він просить стягнути грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, які пов`язані з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, беручи до уваги положення вищенаведеного законодавства, та застосовуючи аналогію права, правові підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за той же період, але іншого виду, відсутні.
Стосовно вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 45 (сорок п`ять) невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, суд зазначає таке.
Пунктом 1 статті 10-1 Закону №2111-ХІІ визначено, зокрема, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно пункту 1 Розділу ХХІІІ Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Отже, виходячи з положень вищенаведеного законодавства, виплата грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення безпосередньо пов`язана із набуттям військовослужбовцем права на отримання щорічної основної відпустки.
Як вбачається з матеріалів справи, підполковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.12.2018 № 769.
Згідно з абз. 6 пункту 14 статті 10-1 Закону № 2111-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, накази про звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним із списків військової частини, відпустки за період служби в поточному році не надаються.
Пунктом 4 Розділу ХХХІ Порядку №260 також передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), накази про звільнення яких підписано минулого року, але які не виключені зі списків військової частини, відпустка за період служби в поточному році не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.
Враховуючи, що звільнення позивача з військової служби у запас відбулося у 2018 році, на підставі наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.12.2018 № 769, то з урахуванням положень означеного вище законодавства, він не набув права на щорічну основну відпустку за 2019 рік, а й відповідно і право на виплату грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік.
Посилання позивача на наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2019 № 27, яким останнього виключено зі списків особового складу частини та на ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ, якою визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, як на підставу отримання права на щорічну основну відпустку за 2019 рік, є необгрунтованими, оскільки зазначений наказ видано на реалізацію наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.12.2018 № 769 про звільнення позивача з військової служби у запас, а порядок надання (ненадання) відпусток військовослужбовцям звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним із списків військової частини, врегульовано абз. 6 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2111-ХІІ та п. 4 Розділу ХХХІ Порядку № 260.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за 45 (сорок п`ять) невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік та грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2019 рік відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст судового рішення складений 21.12.2020.

Суддя О.В. Царікова