Справа № 640/21259/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Федотова І.В., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі відповідач-1), Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі відповідач-2) про визнання протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо ненадання відповідачу-1 довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням всіх діючих складових грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України; зобов`язання відповідача-2 надати відповідачу-1 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням складових (надбавок, доплат, премій) грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України, а саме: надбавку для осіб, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 15 %, надбавку за особливо важливі завдання в розмірі 100 %, премію в розмірі 130 %; визнання протиправними дії відповідача-1 щодо зниження основного розміру пенсії ОСОБА_1 при її перерахунку до 70 % грошового забезпечення; зобов`язання відповідача-1 провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням всіх діючих складових грошового забезпечення, а саме: надбавки для осіб, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 15 %, надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 100 %, премії в розмірі 130 % та виплатити із розрахунку підвищення до пенсії, виходячи із 80 % грошового забезпечення з 01 січня 2018 року однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправними дії відповідача-1, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01 січня 2018 року; зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01 січня 2018 року та виплатити суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача-1 щодо зменшення основного розміру пенсії позивача під час її перерахунку з 80 % на 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням основного розміру пенсії за вислугу років 80 % відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат. Визнано протиправними дії відповідача-1, які полягають у зменшенні розміру пенсії позивачу за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 05.03.2019. Зобов`язання відповідача-1 провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 з врахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також апеляційну скаргу подано й Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві, яку ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2021 було повернуто.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду необхідно частково скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 12 березня 2014 року отримує пенсію за вислугу років (пенсійна справа №) та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

До 01 січня 2018 року розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 складався із: посадовий оклад 1690,00 грн.; оклад за військове звання 135 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40 % - 730,00 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 7 396,21 грн., у т.ч.: особи, які працюють в умовах режимних обмежень 15 %; доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі 10 %, доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі 20 %, надбавка за особливо важливі завдання 100 %; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 50 %, премія 130 %; всього 9 951,21 грн.

При цьому, розмір призначеної пенсії становив 80 % від грошового забезпечення.

Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві позивачу здійснило перерахунок пенсії з 1 січня 2018 року, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі Постанови КМУ №704, Постанови КМУ №103 виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення. Також, після здійснення перерахунку до суми грошового забезпечення не були включені існуючі види додаткового грошового забезпечення та змінено порядок виплати доплати до пенсії позивача.

15 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві із скаргою щодо здійснення з 01 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року за відсотковим основним розміром, встановленим на час призначення пенсії.

За результатами розгляду звернення представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 29 жовтня 2018 року №101518/02/14-8205 повідомило, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 з розрахунку 70% сум грошового забезпечення. Підкреслив, що виплата пенсії проводиться поетапно з 01 січня 2018 року в розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, а з 01 січня 2020 року в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, що повністю відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704.

Не погоджуючись з діями відповідача-2 щодо невключення до довідки про його грошове забезпечення додаткових видів грошового забезпечення для здійснення обчислення та перерахунку з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії, а також вважаючи протиправними дії відповідача-1 щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для визнання протиправними дій відповідача-1 відносно зменшення розміру пенсії позивача у відсотковому значенні із зобов`язанням встановити, перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі відсоткового значення - 80 % від сум відповідного грошового забезпечення (з урахуванням вже виплачених сум) та провести перерахунок у відсотковому значенні з 01.01.2018. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у зменшенні розміру пенсії позивачу за рахунок виплати лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 05.03.2019 року та зобов`язання останього провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року з врахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Водночас, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог спрямованих до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо ненадання Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням усіх діючих складових грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

В даному випадку апелянтом оскаржується рішення суду в частині відмовлених позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 та зобов`язання вчинити такі дії.

Вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон № 2262-ХІІ.

У ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 63 Закону № 2262-XII передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, саме Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

13.02.2008 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (далі - Порядок №45)

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У пункті 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 зазначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

У Додатку 2 до Порядку № 45 наявна форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Зокрема, зміни внесені постановою №103 до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними.

Крім того, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким було внесено зміни до Порядку № 45 та до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Суд у цьому рішенні вказав, що обмеження виплати пенсії, обчисленої особі згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.

Враховуючи викладені обставини, на час розгляду справи, відсутній будь-який нормативний акт, який би обмежував коло складових грошового забезпечення колишніх військовослужбовців для обчислення перерахованої пенсії, у порівнянні з статтею 43 Закону № 2262-XII, позаяк відповідні норми Постанови № 103 та Порядку № 45 були визнані нечинними судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУ ПФУ та відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано жодного доказу звернення до відповідача-2 з вимогою про надання оновленої довідки після 05.03.2019 року та відповідної відмови. Таких доказів не було і встановлено судом під час розгляду даної справи. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що ненадання Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням усіх діючих складових грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України, за відсутності відповідного звернення з цього приводу позивача, не може розглядатися, як протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 05.11.2019 позивачем було подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Так, до вказаної було долучено заяву від 19.06.2020, в якій ОСОБА_1 просив Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві довідку про розмір грошового забезпечення позивача.

Також до заяви долучено лист від 02.07.2019, яким Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції повідомило позивача про відсутність підстав для надання до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача.

Колегія суддів зазначає, що на час звернення позивача до відповідача із заявою від 02.07.2019 про видачу оновленої довідки про розміри його грошового забезпечення пункт 3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

У абзацах 2,4,5 п. 2.6 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937, зазначено, що на обласні військові комісаріати покладаються: оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби; визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» (зі змінами) та Порядку № 45 і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 (далі - Порядок № 3-1). У разі якщо розмір грошового забезпечення на день призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей змінився, обласний військовий комісаріат складає довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно з нормами, що діють на день призначення пенсії за відповідною посадою.

Таким чином на Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України покладено функції по складанню довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для визначених осіб або про введення для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством після надходження від територіального пенсійного органу списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку за формою згідно із додатком 1 до Порядку № 45.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок №3-1.

У п. 23 Порядку №3-1 зазначено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії (п. 24 Порядку №3-1)

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Так, 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Пунктом 2 вказаної Постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Зокрема, до додаткових видів грошового забезпечення відносяться:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 постанови № 704).

Колегія суддів зазначає, що з 05.03.2019 року (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, а тому з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Видана Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України за Постановою № 103 довідка про розмір грошового забезпечення, що була врахована для перерахунку пенсії у 2018 році обмежує наданий державою соціальний захист права позивача на отримання додаткових видів грошового забезпечення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше в рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року «Гайгузус проти Австрії», у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 8 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України надати відповідачу-1 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням складових (надбавок, доплат, премій) грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року, ухваленому у зразковій справі №160/8324/19, яке залишено без змін постановою Великої Палата Верховного Суду від 24 червня 2020 року (провадження № 11-20заі20), а також у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 11 серпня 2020 року у справі №520/2986/19, від 3 вересня 2020 року у справі №400/949/19, від 18 вересня 2020 року у справі №620/1918/19.

В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо ненадання відповідачу-1 довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням всіх діючих складових грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення останніх, оскільки дії Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України станом на час дії Постанови № 103 відповідали діючому законодавству.

Дії ж Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо відмови у видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення, позивачем в рамках даної справи не оскаржуються.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України включити у нову довідку надбавку для осіб, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 15 %, надбавку за особливо важливі завдання в розмірі 100 %, премію в розмірі 130 %, колегія суддів зазначає, що визначення конкретних додаткових видів грошового забезпечення, які отримував позивач та мають бути включені в довідку та їх розміри входить до повноважень відповідача, а відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Суд першої інстанції частково не правильно встановив обставини справи, у зв`язку з чим рішення суду в оскаржуваній частині підлягає частковому скасуванню.

У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі Гарсія Руїз проти Іспанії, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року в частині відмовлених позовних вимог про зобов`язання Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням складових (надбавок, доплат, премій) грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України, а саме: надбавку для осіб, які працюють в умовах режимних обмежень у розмірі 15 %, надбавку за особливо важливі завдання в розмірі 100 %, премію в розмірі 130 % скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в місті Києві довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням складових (надбавок, доплат, премій) грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з Державної пенітенціарної служби України.

В іншій частині цієї позовної вимоги відмовити.

В іншій оскаржуваній частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України ().

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І. В. Федотов

А.Ю. Коротких