Справа № 420/322/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/322/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича (вул. Гоголя, 19, офіс 1, м. Одеса, 65082), треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконними дій, визнання незаконною та скасування постанови про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом (а.с.75-80) ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач просить:

визнати незаконними дії приватного виконавця Одеського обласного виконавчого округу Долинського М.М. з накладення арешту та звернення стягнення на майно у виконавчих провадженнях №62877443 та №62878056 про стягнення грошових кошів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , яке належить ОСОБА_3 , та стосовно якого було встановлено заборону відчуження на підставі ухвали Вознесенського мicькрайонного суду Миколаївської області від 02.04.2018р, зміненої постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2018р, а саме: будівлю, склад, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 60.4 кв м. за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, магазин з підвалом №6/3.4.5.11.262. загальною площею 202,5 кв м за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення, нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 43,6 кв м за адресою: АДРЕСА_5 ; комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлова будівля, магазин з підвалом, загальна площа 275,8 кв м. за адресою: АДРЕСА_7 ; складське приміщення, загальна площа 28,8 кв м. за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення, загальна площа 145,4 кв м. за адресою: АДРЕСА_8 .

визнати незаконною та скасувати постанову про накладення арешту на майно, винесену приватним виконавцем Одеського обласного виконавчого округу Долинським М.М. 21.08.2020 у виконавчих провадженнях №62877443 та №62878056 про стягнення грошових кошів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , яке належить ОСОБА_3 , та стосовно якого було встановлено заборону відчуження на підставі ухвали Вознесенського мicькрайонного суду Миколаївської області від 02.04.2018р, зміненої постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2018р, а саме: будівлю, склад, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 60.4 кв м. за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, магазин з підвалом № 6/3.4.5.11.262. загальною площею 202, 5 кв м. за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення, нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 43,6 кв м. за адресою: АДРЕСА_5 ; комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлова будівля, магазин з підвалом, загальна площа 275,8 кв м. за адресою: АДРЕСА_7 ; складське приміщення, загальна площа 28,8 кв м. за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення, загальна площа 145,4 кв м за адресою: АДРЕСА_8 .

Позивач зазначила, що в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за її - ОСОБА_1. позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у сумі 10 061 778,60 грн.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018р (зі змінами на підставі Постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2020р.) було заборонено відчуження наступного майна, яке належить ОСОБА_3 : - будівля, склад, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 60,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ; -нежитлове приміщення, магазин з підвалом № 6/3.4.5.11.262. загальною площею 202, 5 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ; - нежитлове приміщення, нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 43,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 ; - комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_6 ;- нежитлова будівля, магазин з підвалом, загальна площа 275,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_7 ; - складське приміщення, загальна площа 28,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 ; - нежитлове приміщення, загальна площа 145,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_8 .

На підставі даної ухвали було внесено відомості про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зазначено видом обтяження: «арешт нерухомого майна, заборонити відчуження майна».

Позивач вказує, що у січні 2021 року вона випадково з сайту СЕТАМ про наявні лоти для продажу (на продаж виставлено майно, на яке накладений арешт ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018року) дізналась про те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 25млн. грн. задоволено в повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25млн грн та стягнуто судовий збір 5155грн.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчі листи, які ОСОБА_2 надала відповідачу для примусового виконання. 21.08.2020року приватним виконавцем Долинським М.М. відкриті виконавчі провадження №62877443 та №62878056. При здійсненні виконавчих дій приватним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3 та передано майно для примусової реалізації на електронних торгах.

Таким чином, не зважаючи на обтяження відповідачем після відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів, поданих ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, було винесено постанову від 21.08.2020 року про арешт всього рухомого і нерухомого майна ОСОБА_3 та на підставі винесеної постанови від 21.08.2020 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 , в тому числі на об`єкти, які були вказані в ухвалі Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018 року. В подальшому об`єкти нерухомого майна були передані на реалізацію з електронних торгів.

На думку позивача звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та його визнання ОСОБА_3 було направлене на те, щоб не допустити звернення стягнення на майно, яке було предметом забезпечення позову ОСОБА_1. , а грошові кошти, які будуть отримані від реалізації майна надійдуть дочці ОСОБА_3 , або ж майно буде передане їй, якщо не буде продане з торгів.

Також позивач вважає, що приватний виконавець не повинен був звертати стягнення на майно, яке було заборонено відчужувати. А міг звертати стягнення на інше майно чи доходи боржника, за їх наявності.

Крім того, позивач зазначила, що за її апеляційною скаргою було відкрите апеляційне провадження у справі №522/1085/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та на даний час переглядається вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020р в апеляційному порядку. Розгляд справи призначено на 10.02.2021року на 15- 30год.

Крім того ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.01.2021р при відкритті апеляційного провадження зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року до розгляду апеляційної скарги по суті.

Разом з тим, позивачка вважає, що діями та рішенням приватного виконавця порушено її права та просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.01.2021 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.01.2021 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року поновлений строк звернення до суду, позов прийнятий до розгляду та відкрите провадження у справі. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач вважає, що справи щодо оскарження постанови приватного виконавця про арешт майна боржника не розглядаються у порядку адміністративного судочинства. На думку приватного виконавця, ОСОБА_1 може звертатися до адміністративного суду виключно щодо оскарження: постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів Інші процесуальні документи приватного виконавця оскаржуються до суду, який видав відповідний виконавчий документ. Виконавчий лист виданий Приморським районним судом міста Одеси. Виходячи з цього, ОСОБА_1 мала оскаржувати дії приватного виконавця щодо виконавчих проваджень №62877443 та №62878056 до суду, який видав виконавчий документ - до Приморського районного суду м. Одеси. Однак, вона звертається до суду адміністративної юрисдикції, що йде у розріз правилам підсудності.

Відповідно до ч. З ст. 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідач вказує, що не може бути публічно-правовим спір між ним та ОСОБА_1 . У даному випадку, дійсний спір стосується стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , в якому він, як суб`єкт владних повноважень, участі не бере та не має до цього жодного правового відношення.

Підставою подання ОСОБА_1 позову у даному випадку є дійсна наявність спору про право цивільне. При чому ОСОБА_1 подає позовну заяву з метою задоволення своїх матеріальних вимог, тож подібні спори мають розглядатися в порядку цивільного судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Також відповідач звертає увагу на те, що майно не було обтяжено згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна

Крім того, реалізація майна на прилюдних торгах не може порушувати права та законні інтереси ОСОБА_1 з урахуванням того факту, що вона не є ані стороною виконавчого провадження, ані учасником торгів, ані їх переможцем.

При цьому, звернення ОСОБА_1 із позовними вимогами про скасування арешту на майно боржника ОСОБА_3 - є порушенням процедури звернення стягнення на майно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, що є прихованим порушенням прав стягувача, вимоги якого мають бути задоволені за відповідним виконавчим документом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично втручається у виконавче провадження, до якого вона не має жодного відношення, вона порушує права та інтереси стягувача на задоволення її матеріальних вимог.

Позивач посилається на те, що його дії, як приватного виконавця є незаконними, але у своїй скарзі не зазначає, у чому саме полягає порушення її прав, адже виконавець діє у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 10 даного Закону, заходами примусового виконання рішень є, зокрема, але не виключно: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

От же, ним, як приватним виконавцем, у якого на виконанні перебуває Виконавчий лист що до стягнення з боржника ОСОБА_3 коштів - здійснено всі дії у межах чинного законодавства, а неврахування матеріального інтересу особи, яка не є ані учасником, ані стороною виконавчого провадження не може бути підставою для визнання його дій протиправними, адже це суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач стверджує, що він, як приватний виконавець зобов`язаний накласти арешт на все майно боржника з метою реального, повного та фактичного виконання виконавчого документу. Згідно із ч. 1 ст. 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до ч. З ст. 56 Закону: арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Враховуючи значну суму коштів, які підлягають стягненню за виконавчим документом на користь ОСОБА_2 , ним правильно застосовано норми частин 1, 3 ст. 56 Закону, адже, маючи нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення, можна повністю задовольнити вимоги стягувати.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 надала пояснення на позов, в яких просила відмовити у його задоволенні, вважаючи, що права позивача відповідачем не порушені, вона не є стороною по справі та ніяким чином не довела свої порушені права, а від так і позбавлена втручатись в судові та виконавчі провадження.

Третя особа зазначила, що вона 21.08.2020 року звернулась з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/1085/20 від 13.08.2020 року, до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь її - ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 25млн гривень. Третя особа вважає, що приватний виконавець відкривши виконавче провадження, наклавши арешт на майно боржника діяв у відповідності до вимог законодавства.

Також третя особа ОСОБА_2 вказує, що на адресу Приватного виконавця надійшла заява (вх.№117 від 21.01.2021 року) разом з додатками, а саме: ухвала Одеського апеляційного суду від 16.01.2021 року по справі №522/1085/20, відповідно до якої гр.-ке ОСОБА_1 поновлено строк на оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року до розгляду апеляційної скарги.

21.01.2021 року постановою Приватного виконавця ВП№62878056 зупинено виконавче провадження до розгляду Апеляційної скарги по суті.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач по даній адміністративній справі є також позивачем по цивільній справі, яка знаходиться в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за її - ОСОБА_1. позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у сумі 10 061 778,60грн.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018р (зі змінами на підставі Постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2020р) був забезпечений позов та заборонено відчуження майна, яке належить ОСОБА_3 .

Під час розгляду вказаної цивільної справи Приморським районним судом міста Одеси розглянута цивільна справа ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 25млн грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, стягнуто з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25млн грн.

Позивач вказує, що у січні 2021 року вона випадково з сайту СЕТАМ про наявні лоти для продажу (на продаж виставлено майно, на яке накладений арешт ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018року) дізналась про те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 25млн. грн. задоволено в повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25млн грн та стягнуто судовий збір 5155грн.

21.08.2020 року ОСОБА_2 звернулась з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №522/1085/20 від 13.08.2020 року до Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про стягнення з ОСОБА_3 на користь її - ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 25млн гривень.

Постановами від 21.08.2020 року приватним виконавцем відкрити виконавчі провадження щодо стягнення моральної шкоди та судового збору, об`єднані у зведене провадження, накладений арешт на майно боржника.

У січні 2021 року ОСОБА_1 з сайту СЕТАМ дізналась про наявні лоти для продажу майна, на яке накладений арешт ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018року згідно з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25млн грн.

Вважаючи постанову про накладення арешту на майно та дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон України №1404- VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 25, зокрема, пунктом 1 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання рішень» передбачені виконавчі округи і територіальні межі діяльності приватного виконавця, до них відносять: територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Єдиний реєстр приватних виконавців України містить відомості про приватних нотаріусів, у тому числі виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно відомостей з ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Долинського М.М. є Одеська область.

Частиною 1 ст.3 Закону України №1404-VIII визначені виконавчі документи, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (п.2).

Частиною 2 ст.5 Закону України №1404-VIII визначений перелік рішень, за якими приватний нотаріус не має права здійснювати примусове виконання. До вказаних рішень не відносяться виконавчі листи судів про стягнення коштів з фізичних осіб на користь фізичних осіб.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, але не виключно: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач не навела обґрунтування щодо порушення відповідачем норм законодавства при виконанні рішення Приморського районного суду від 25.03.2020 року за виконавчим листом №522/1085/20, виданого судом 13.08.2020 року та не надала відповідних належних доказів.

Наявність ухвали суду про заборону відчуження майна у якості забезпечення позову особи у цивільній справі не свідчить про наявність права цієї особи на вказане майно. У той же час наявність рішення, яке набрало законної сили, та виданого виконавчого листа, зобов`язує приватного виконавця здійснити всі заходи встановлені законом щодо виконання рішення суду.

При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує, що станом на час розгляду даної справи виконання рішення Приморського районного суду від 25.03.2020 року за виконавчим листом №522/1085/20 зупинено постановою приватного виконавця від 21.01.2021 року у зв`язку з отриманням ухвали Одеського апеляційного суду від 16.01.2021 року по справі 522/1085/20, якою, крім іншого, зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року до розгляду апеляційної скарги.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідач діяв в межах, повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича (вул. Гоголя, 19, офіс 1, м. Одеса, 65082), треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання незаконними дій, визнання незаконною та скасування постанови про накладення арешту на майно.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва

.