Справа № 635/7345/20
Суддя: Даниленко Т. П.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/7345/20
Провадження № 2-а/635/9/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Даниленко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Саніної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа - інспектор Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майор поліції Ротань Юрій Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - інспектор Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майор поліції Ротань Юрій Іванович, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 листопада 2020 року він їздив в горах на Закарпатті в районі селища Солочин на автомобілі УАЗ 31512. Виїхавши з однієї гірської частини лісу з ґрунтової дороги та направляючись в іншу гірську частину, він переїжджав через міст (з одностороннім рухом) в зазначеному селищі. Одразу за мостом, в недозволеному місці, стояла машина поліції та два робітника поліції. Один з них, вже коли він порівнявся з ними, подав знак зупинитись. Він зупинився на вимогу поліцейського. До автомобіля підійшов інспектор поліції майор Свалявського ВП Мукачевського відділу ГУНП в Закарпатській області Ротань Юрій Іванович і попросив у нього посвідчення водія та документи на автомобіль, на що він як добропорядний громадянин, надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Як тільки інспектор отримав документи, він відразу неоднозначно почав натякати на оплату грошима, оскільки він порушив Правила дорожнього руху. Позивач зазначає, що він запитав у інспектора які саме норми ПДР він порушив, так як виїхав з однієї частини гірського лісу і прямує в іншу частину гірського масиву, і чому вони стоять відразу за мостом, при цьому зупиняють автомобілі і створюють аварійні ситуації. Після чого майор сказав йому, що якщо він не розуміє «нормальну мову», то отримає максимальний штраф і пішов до своєї машини. Через деякий час підійшов другий інспектор і віддав документи та вручив позивачу постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач також зазначає, що працівники поліції не проводили відеофіксацію, у обох не було нагрудних камер, нагрудних значків. Інспектором майором поліції Свалявського ВП Мукачевського відділу ГУНП в Закарпатській області Ротань Юрій Іванович, на місті зупинки була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАМ № 3370452, про визнання позивача винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 425 грн., відповідно до якої, він, ОСОБА_1 , 01.11.2020 року о 13 годині 19 хвилин керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив пункт 9.8. ПДР України. Позивач зазначає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних належних доказів щодо порушення ПДР України, окрім вищезазначеної постанови Відповідач не надав, окрім цього, постанова винесена із порушенням вищезазначеного процесуального законодавства. Просив скасувати вказану постанову про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - інспектор Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майор поліції Ротань Юрій Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року витребувано з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області інформацію про повне найменування посади та функціональні обов`язки інспектора поліції Свалявського ВП Мукачевського відділу ГУЕП в Закарпатській області Ротань Юрія Івановича , а також підстави знаходження пересувного посту поліції в с. Солочин Мукачівського району Закарпатської області 01.11.2020.

08 грудня 2020 року надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , яким представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову повністю відмовити.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2020 на підставі ч.13 ст. 171 КАС України позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2021 року продовжено розгляд адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - інспектор Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майор поліції Ротань Юрій Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

З матеріалів справи, вбачається, що 01 листопада 2020 року інспектором, винесено постанову серії ЕАМ № 3370452 у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2с т.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, із оскаржуваної постанови вбачається, що 01 листопада 2020 року о 13.19 водій керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, а також не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1г, п. 9.8 ПДР України.

Пункт п. 2.1 г Правил дорожнього руху України, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила) (пункт змінено 11.11.2020).

Тож під час судового розгляду встановлено, що інспектором поліції, який склав оскаржувану постанову, застосовані норми права, які не стосується можливої події порушення Правил дорожнього руху України.

Що стосується відсутності у водія чинного страхового полісу (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність за таке правопорушення передбачена п. 2.1ґ Правил дорожнього руху України.

Однак в постанові не зазначено про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.1ґ Правил дорожнього руху України.

Тож в судовому засіданні встановлено, що в постанові, винесеній інспектором поліції Ротань Ю.І., зазначено нормативний акт, який не передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, зазначеного в самій постанові.

Крім того, доказом порушення водієм зазначеної норми має бути наявність виписки із єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Надана відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів від 23 листопада 2020 року відомість МТСБУ про відсутність полісу на ТЗ № НОМЕР_1 не може бути прийнята судом у якості належного та допустимого доказу, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості, що ця інформація була актуальна на час складання оскаржуваної постанови. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що ця інформація перевірялася інспектором під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 9.8. Під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, інспектором поліції, який її склав, не зазначено який саме підпункт п. 9.8 Правил дорожнього руху України порушено ОСОБА_1 .

Крім того, суд бере до уваги, що в самій постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі серія ЕАМ №3370452 від 11.11.2020, місцем розгляду справи зазначено Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, тобто в межах населеного пункту. Доказів, що така подія мала місце поза межами населеного пункту суду не надано.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення). Відсутність хоча б одного з елементів складу адміністративного правопорушення, виключає адміністративну відповідальність.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, зазначених в постанові. Тобто, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Тож інспектор поліції не мав права зупиняти транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 без наявності доказів порушення ним Правил дорожнього руху України, а матеріали справи таких доказів не містять.

Надане відповідачем повідомлення №6942/106/26/3-2020 від 07.12.2020, відповідно до якого 01.11.2020 року інспектор сектору реагування патрульної поліції №3 майор Ротань Ю.І. спільно з поліцейським СРПП №1 сержантом поліції Микульця Ю.М., 01.11.2020 згідно книги нарядів заступили на добове чергування у складі ГРПП Свалянського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області на «Полянський напрямок» також не може бути прийняте судом як належний та допустимий доказ правомірності дій третьої особи, оскільки не має інформації про підстави знаходження пересувного посту поліції в с. Солочин Мукачівського району Закарпатської області 01.11.2020.

Крім того, порядок використання фото та відео техніки встановлено пунктом 9 частини 1 статті 31 та статтею 40 Закону України «Про національну поліцію». Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є стаття 40 Закону України «Про національну поліцію". Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Доказів відеофіксації порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України матеріали справи не мають, не надані такі докази і відповідачем. Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Верховний суд в постанові по справі № 357/10134/17 , прийнятої 23.10.2019 зазначив, що в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем ПДР, що свідчить про недоведеність правомірності прийнятої постанови. Що стосується посилання відповідача, що доказом порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України є рапорт поліцейського, суд зазначає наступне. Верховний суд в постанові від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а зазначив, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення. У своїй постанові КАС вказав, за нормами ст. 251 КУпАП що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Тож під час судового розгляду встановлено, що будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, відповідачем неПостанова у справі про адміністративне правопорушення не може розглядатися як доказ вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018. Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. надано на надано надано. Постанова у справі про адміністративне правопорушення не може розглядатися як доказ вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018. Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України. Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення. Керуючись ст. ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд- У Х В А Л И В: Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа - інспектор Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майор поліції Ротань Юрій Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020 - задовольнити. Постанову ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020, винесену інспектором Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майором поліції Ротань Юрієм Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - закрити. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області. Повний текст рішення складено 09 лютого 2020 року. Суддя Т.П. Даниленко

не надано.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення не може розглядатися як доказ вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа - інспектор Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майор поліції Ротань Юрій Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020 - задовольнити.

Постанову ЕАМ № 3370452 від 01.11.2020, винесену інспектором Свалявського ВП Мукачівського відділу ГУНП в Закарпатській області майором поліції Ротань Юрієм Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст рішення складено 09 лютого 2020 року.

Суддя Т.П. Даниленко