Справа № 640/13995/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Якімлюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року (повний текст складено 15.10.2020, суддя Шрамко Ю.Т.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Трейд Україна" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скай Трейд Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 201648,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7 від 06.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб в сумі 3177260,09 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7 від 06.04.2020 ГУ ДПС у м. Києві, яким застосовано штрафні (фінансові санкції) на підставі п.1 ст. 127 ПК України, чим збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору в сумі 264771,68 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ю-155 від 06.04.2020, якою зобов`язано сплатити суму боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 48624,79 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 06.04.2020, яким застосовано штрафні санкції в сумі 24312,40 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.04.2020 р.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №7 від 06.04.2020 р.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві №7 від 06.04.2020 р.; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ю-155 від 06.04.2020 р.; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 06.04.2020 р.; стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Трейд Україна" понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві; стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Трейд Україна" сплачений ним судовий збір у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, а також вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу - у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у ході проведення перевірки встановлено невідображення позивачем у складі доходів кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності, в тому числі яка не може бути погашена у зв`язку з ліквідацією суб`єкта господарської діяльності на загальну суму 896 208 грн. В ході перевірки посадовим особам позивача було надано перевіряючими письмовий запит від 12.02.2020 б/н про надання до перевірки первинних та інших документів, що підтверджують складання мирових або додаткових угод, угод про взаємозалік або переуступку боргу із зазначеними контрагентами, наявність судових проваджень щодо стягнення боргу або інших документів, що підтверджують зупинення, перенесення або продовження строку виникнення заборгованості із зазначеними контрагентами, на який будь-яких первинних або інших документів, що підтверджують зупинення, перенесення або продовження строку виникнення заборгованості із зазначеними контрагентами, до перевірки надано не було, про що складено акт від 06.03.2020 №344/26-15¬05-04-03/39455232. Позивач, надані до суду першої інстанції по ТОВ «ТРЕЙД МАРК КОМПАНІ» платіжні доручення № 176 від 04.10.2016 року, № 193 від 11.10.2016 року та акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2016 року; по ТОВ «ОРЛАН-ТРАНС-ГРУП» платіжні доручення № 182 від 04.10.2016 року, № 181 від 04.10.2016 року, № 239 від 20.10.2016 року, № 238 від 20.10.2016 року, № 240 від 20.10.2016 року, № 265 від 08.11.2016 року, № 264 від 08.11.2016 року; по ТОВ «ДІАНА ЛЮКС ЛОГІСТИК» платіжні доручення № 187 від 07.10.2016 року, № 194 від 12.10.2016 року, №195 від 12.10.2016 року на документальну перевірку і до скарги не надав.

Також, апелянт наголошує, що позивачем не утримано податок на доходи фізичних осіб із сум доходів виплачених фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (рнокнп НОМЕР_1 ), який одночасно є працівником ТОВ «Скай Трейд Україна» за основним місцем роботи.

12.01.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ТОВ «Скай Трейд Україна» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки таке є законним та обґрунтованим.

10.02.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли письмові пояснення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 27.01.2020 по 06.03.2020 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2019 р., за результатами якої складено акт перевірки від 16.03.2020 р. №292/26-15-05-04-03/39455232 (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема:

- п. 7 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" від 29.11.1999 р. №290, п. 5, 6, 7, 9.4 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" від 31.12.1999 р. №318, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (зі змінами), п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (далі - ПК України") ТОВ "Скай Трейд Україна" занижено податок на прибуток всього у сумі 746317,00 грн., у тому числі за 2016 рік в сумі 584999,00 грн., за 1 квартал 2017 року в сумі 128099,00 грн., за 9 місяців 2019 року у сумі 33219,00 грн.;

- пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, із врахуванням пп. 14.1.180, пп. 14.1.195, пп. 14.1.222 п. 14.1 ст. 14 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб на суму 1956815,99 грн. (в тому числі за 2018 рік - 647335,80 грн., 2019 рік - 1309480,19 грн.);

- пп. 1.1, пп. 1.3, пп. 1.5 п. 16' 1 підрозділу 10 розділу XX, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, ст. пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті до бюджету військового збору на суму 163068,00 грн. (в тому числі за 2018 рік - 53944,65 грн., 2019 рік - 109123,35 грн.);

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 та п. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464 -VI, в результаті чого занижено зобов`язання по сплаті єдиного внеску на загальну суму 48624,79 грн. (в тому числі за 2018 рік - 22933,24 грн., за 2019 рік - 25691,55 грн.).

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток у розмірі 201648,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 161318,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 40330,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 р. №7, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3177260,09 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 1956815,99 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 1220444,10 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 06.04.2020 р. №7, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору у розмірі 264771,68 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 163068,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями - 101703,68 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.2020 р. №Ю-155, з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування на загальну суму 48624,79 грн., з яких недоїмка - 48624,79 грн.;

- рішення від 06.04.2020 №7 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 24312,40 грн.;

За результатами адміністративного (досудового) оскарження вказані вище рішення залишені без змін.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням, ТОВ "Скай Трейд Україна" звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновки викладені в Акті перевірки про заниження ТОВ "Скай Трейд Україна" податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та про заниження суми фонду оплати праці, на який нараховується єдиний соціальний внесок є необґрунтованими, а прийняті на їх підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.04.2020 №7, №7, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-155 від 06.04.2020 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 06.04.2020 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, податкове зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні від 03.04.2020 № відповідачем визначене позивачу у зв`язку з тим, що ТОВ "Скай Трейд Україна", на думку відповідача, протиправно не відображено у складі доходів кредиторську заборгованість ТОВ "Трейд Марк Компані", ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та ТОВ "Діана Люкс Логістик", по якій минув строк позовної давності, в т.ч. яка не може бути погашена у зв`язку з ліквідацією суб`єкта господарської діяльності, на загальну суму 896208,00 грн., з яких:

1) 711662,00 грн. - заборгованість ТОВ "Трейд Марк Компані", що виникла на підставі рахунків-фактур та видаткових накладних на поставки товарів (послуг) (учнівські набори, канцелярські товари в асортименті, послуги з пакування та сортування, суборенда нежитлового приміщення тощо), складених за період з 02.03.2016 р. по 28.09.2016 р.;

2) 59500,00 грн. - заборгованість ТОВ "Орлан-Транс-Груп", що виникла на підставі рахунків-фактур та актів наданих послуг (транспортні послуги, експедиторські послуги тощо), складених за період з 02.06.2016 р. по 30.09.2016 р.;

3) 125046,00 грн. - заборгованість ТОВ "Діана Люкс Логістик", що виникла на підставі рахунків-фактур та актів наданих послуг (транспортно-експедиційні послуги), складених за період з 02.08.2016 р. по 30.09.2016 р.

Відповідно до пп. 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 Податкового кодексу України (далі - АК України) платниками податку на прибуток підприємств - резидентами є, зокрема, суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з п. 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. №290, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

При цьому, відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. №291, до інших операційних доходів відносяться: доходи від реалізації іноземної валюти; доходи від реалізації інших оборотних активів (крім фінансових інвестицій); доходи від операційної оренди активів; доходи від операційної курсової різниці за операціями в іноземній валюті; суми штрафів, пені, неустойок та інших санкцій за порушення господарських договорів, які визнані боржником або щодо яких одержані рішення суду, господарського суду про їх стягнення; доходи від списання кредиторської заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності; відшкодування раніше списаних активів (надходження боргів, списаних як безнадійні); суми одержаних безоплатно оборотних активів та субсидій; інші доходи від операційної діяльності.

Враховуючи вказані вище норми та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів не погоджується із твердженнями відповідача щодо протиправного не відображення у складі доходів кредиторської заборгованості ТОВ "Трейд Марк Компані", ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та ТОВ "Діана Люкс Логістик", по якій минув строк позовної давності, в т.ч. яка не може бути погашена у зв`язку з ліквідацією суб`єкта господарської діяльності, на загальну суму 896208,00 грн., виходячи з наступного.

Відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надано суду належних доказів на підтвердження наявності безнадійної заборгованості ТОВ "Трейд Марк Компані", ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та ТОВ "Діана Люкс Логістик" та в результаті яких саме господарських операцій вона виникла.

При цьому, на підтвердження оплати позивачем наданих ТОВ "Трейд Марк Компані", ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та ТОВ "Діана Люкс Логістик" послуг (товарів) на загальну суму 896208,00 грн. позивачем надано платіжні доручення від 04.10.2016 р. №176, 181, 182, від 07.10.2016 р. №187, від 11.10.2016 р. №193, від 12.10.2016 р. №194, №195, від 20.10.2016 №238, №239, 240, від 08.11.2016 р. №264, №265, а також угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладену 30.11.2016 р. між ТОВ "Скай Трейд Україна" та ТОВ "Трейд Марк Компані".

При цьому, 28.01.2021 під час судового засідання судом апеляційної інстанції витребувано підтвердження проведення банком таких платежів з ТОВ "Орлан-Транс-Груп" та ТОВ "Діана Люкс Логістик", і на виконання вимог протокольної ухвали суду позивачем 10.02.2021 подано такі докази.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, податкове повідомлення-рішення від 03.04.2020 № прийняте відповідачем безпідставно, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції з`ясовано, що податкові зобов`язання у податкових повідомленнях-рішеннях від 06.04.2020 №7, №7, вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ю-155 від 06.04.2020 та рішенні про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 06.04.2020 відповідачем визначені позивачу у зв`язку з тим, що ТОВ "Скай Трейд Україна" вчинено дії спрямовані на приховування трудових відносин в рамках укладених з ФОП ОСОБА_1 договорів №10/10 від 10.10.2018 р., №14/11 від 14.11.2018 р., №26/11 від 26.11.2018 р. та №20/03 від 20.03.2018 р., приховування доходів у вигляді заробітної плати нарахованої (виплаченої) на користь вищезазначеної фізичної особи шляхом укладання з фізичною особою - підприємцем договорів при одночасному перебуванні її у трудових відносинах з ТОВ "Скай Трейд Україна".

Згідно з п. 162.1 ст. 162 та п. 163.1 ст. 163 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп.пп. 14.1.195, 14.1.222 п. 14.1 ст. 14 ПК України, працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону; роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.

Для цілей розділу IV цього Кодексу до роботодавця прирівнюються юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво), постійне представництво нерезидента або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) дохід за виконання роботи та/або надання послуги згідно із цивільно-правовим договором у разі, якщо буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими

Згідно з пп. 164.2.1 п. 164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

При цьому, відповідно до пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Крім того, згідно з пп.пп. 1.1, 1.2, 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем, як клієнтом, та ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем, укладено договори про надання інформаційних послуг №10/10 від 10.10.2018 р., №14/11 від 14.11.2018 р., №26/11 від 26.11.2018 р. та №20/03 від 20.03.2018 р., за умовами яких виконавець зобов`язувався надати клієнту або вказаним ним особам інформаційні послуги (консультування клієнта з питань аналітики цінових пропозицій та збору інформації щодо якості та комплектності пакунку малюка у соціальних мережах; збір інформації необхідної клієнту стосовно його підрядників та їх аналітика; пошук потенційних партнерів клієнту для співпраці).

За надання послуг за вказаними вище договорами ТОВ "Скай Трейд Україна" у відповідності до п.п. 5.1, 5.2 договорів зобов`язалося сплачувати виконавцю грошові кошти у розмірі, визначеному відповідно до актів наданих послуг та погоджених сторонами.

Всі результати надання послуг за договорами про надання інформаційних послуг №10/10 від 10.10.2018 р., №14/11 від 14.11.2018 р., №26/11 від 26.11.2018 р. та №20/03 від 20.03.2018 підтверджуються відповідними актами приймання - передачі наданих послуг.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції з`ясовувалося питання щодо предметності наданих послуг ФОП ОСОБА_1 , та в письмових пояснення позивач зазначив, що з грудня 2018 року по вересень 2020 року ТОВ "Скай Трейд Україна" було постачальником товарів, а саме «пакунку малюка» для ЮНОПС (Управління ООП з обслуговування проектів) в рамках Проекту міжнародної технічної допомоги щодо забезпечення соціального захисту та відповідального батьківства в Україні (що підтверджується наданими листом та заявками). З метою формування «пакунку малюка» було залучено понад 100 різних контрагентів: консультантів, виробників текстильних виробів, дитячих іграшок та засобів гігієни, логістичних компаній тощо. Вказані вище договори про надання інформаційних послуг укладалися з ФОП ОСОБА_1 саме в рамках Проекту міжнародної технічної допомоги щодо забезпечення соціального захисту та відповідального батьківства в Україні.

ФОП ОСОБА_1 на виконання договорів здійснював, зокрема:

- аналітику цінових пропозицій різних виробників товарів як в Україні, так і за кордоном;

- збирав інформацію щодо якості та комплектності «пакунку малюка» у соціальних мережах;

- аналізував інформацію щодо контрагентів (підрядників) ТОВ "Скай Трейд Україна" та перевіряв їх надійність;

- підшукував потенційних контрагентів (постачальників, логістів).

В тому числі ФОП ОСОБА_1 збирав інформацію (також приймав участь у здійсненні опитувань) для підготовки ЮНІСЕФ презентації «Результати моніторингу щодо забезпечення допомогою «пакунок маляти».

Однак, на думку податкового органу, з огляду на те, що ОСОБА_1 займає посаду Директора з управління персоналом ТОВ "Скай Трейд Україна", то виплати за договорами про надання інформаційних послуг №10/10 від 10.10.2018 р., №14/11 від 14.11.2018 р., №26/11 від 26.11.2018 р. та №20/03 від 20.03.2018 р. на користь такої особи як фізичної особи-підприємця мають прирівнюватися до заробітної плати, з чим колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договори з громадянами на використання їхньої праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір - це угода між громадянином і організацією (підприємством тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг, тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець за договором про надання послуг, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Відповідно до положень Кодексу законів про працю України, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За договором про надання послуг оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Договори, що укладені із ОСОБА_1 не містять ознак трудових договорів, зокрема:

- обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години;

- обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку;

- обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою;

- регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано посадову інструкцію Директора з управління персоналом, якою чітко визначені обов`язки та права такого працівника.

Виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків за договорами про надання інформаційних послуг №10/10 від 10.10.2018 р., №14/11 від 14.11.2018 р., №26/11 від 26.11.2018 р. та №20/03 від 20.03.2018 р. не було можливе у рамках здійснення ним своїх трудових функцій на підприємстві, адже такі права не передбачені відповідною посадовою інструкцією такого працівника.

У період, що перевірявся, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , як зазначив позивач та не заперечувалось відповідачем, сплачував податок від отриманого доходу за договорами про надання послуг.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 є самостійним суб`єктом господарювання, та у розумінні ПК України є самостійним платником податку з отримуваного ним доходу.

Отже, висновки викладені в Акті перевірки про заниження ТОВ "Скай Трейд Україна" податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, військового збору та про заниження суми фонду оплати праці, на який нараховується єдиний соціальний внесок є необґрунтованими, а прийняті на їх підставі оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.04.2020 №7, №7, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-155 від 06.04.2020 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 06.04.2020 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Додатково, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ні в Акті перевірки, ні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідачем сумніви щодо реальності/нереальності вищевказаних господарських операцій, фіктивності таких з ФОП ОСОБА_1 не ставилося; вказане не було підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 06.04.2020 №7, №7, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-155 від 06.04.2020 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №7 від 06.04.2020.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Крім того, сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, що міститься в постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18.

На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги від 08.02.2019 №38-LS/19, укладений між ТОВ "Скай Трейд Україна" та Адвокатським об`єднанням "Ес Ел Ей", розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 06.10.2020 та платіжне доручення №322 від 25.06.2020 р. на суму 96000,00 грн., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5270/10 від 19.12.2014 р., серії КС №5425/10 від 08.10.2015 р., серії КС №7316/10 від 01.03.2019 р.

При цьому, згідно розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 06.10.2020 р., до таких витрат включено:

1) зустріч із клієнтом та усна консультація на суму 5000,00 грн.;

2) аналіз первинної документації та Акту перевірки, надані клієнтом на суму 20000,00 грн.;

3) досудове врегулювання спору (підготовка скарги на рішення ГУ ДПС у м. Києві до ДПС України, виготовлення копій документів) на суму 10000,00 грн.;

4) дослідження судової практики вирішення спорів, що виникають зі спірних правовідносин на суму 10000,00 грн.;

5) зустріч із клієнтом для обговорення правової позиції на суму 5000,00 грн.;

6) підготовка позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва та виготовлення копій письмових доказів на суму 20000,00 грн.;

7) представництво інтересів клієнта в суді на суму 10000,00 грн.

З вказаного вище розрахунку вбачається, що правова допомога, визначена в п.п. 1 - 5 такого розрахунку, стосується досудового врегулювання спору, у зв`язку з чим колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, визначену в п.п. 6, 7 розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 06.10.2020 р., у розмірі 30000,00 грн., адже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом та значимості таких дій у справі, заявлена позивачем сума у розмірі 30000,00 грн. є співмірною зі складністю справи, з обсягом виконаних (наданих) адвокатом робіт (наданих послуг), з витраченим на виконання відповідних робіт часом і з ціною позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов