Справа № 810/2017/16
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2017/16 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Ткаченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області до Управління виконавчої дирекції Фонда соціального страхування України у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області (далі - позивач, Управління освіти) звернулось у суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонда соціального страхування України у Київській області (далі - відповідач, Управління ВД ФСС України у Київській області) про визнання протиправним та скасування рішення про повернення грошових коштів та застосування фінансових санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявлені до повернення кошти були виплачені застрахованим особам - працівникам позивача, а порушення процедури оформлення факта втрати листків непрацездатності, на підставі яких були проведені виплати, не означає порушення порядку використання страхових внесків.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2020 року наведену постанову апеляційного суду скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Таке рішення суду касаційної інстанції обумовлено необхідністю перевірки судом апеляційної інстанції можливості прийняття й надання відповідної оцінки наведеним позивачем обґрунтуванням щодо неможливості подання акта про позапланову перевірку правомірності використання коштів Фонда, складеного 08 жовтня 2012 року, під час розгляду справи у суді першої інстанції. У разі ж наявності підстав для прийняття такого доказу, врахувати його при здійсненні апеляційного перегляду справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року справа прийнята до розгляду колегією суддів та зобов`язано позивача надати пояснення щодо неможливості надання до суду першої інстанції у визначені Кодексом адміністративного судочинства України строки акта про позапланову перевірку правомірності використання коштів Фонда, складеного 08 жовтня 2012 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Перед початком судового засідання від представника позивача надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи через його зайнятість у судовому засіданні Господарського суду міста Києва по справі №910/19048/20.

За результатами вивчення зазначеного клопотання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Як убачається із Єдиного державного реєстра судових рішень, ухвала Господарського суду міста Києва про призначення справи №910/19048/20 до розгляду у судовому засіданні 10 лютого 2021 року постановлена 20 січня 2021 року під час судового засідання за участю учасників справи. Оскільки позивач у справі, що переглядається, про дату та час її розгляду був повідомлений 24 грудня 2020 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, представник позивача мав поставити до відома Господарський суд міста Києва про зазначену обставину, що унеможливило б призначення цим судом справи на один час із даною адміністративною справою.

До того ж, клопотантом не наведено жодних доводів, чому його участь у судовому засіданні Господарського суду міста Києва є пріоритетною.

Відтак, неявку представника позивача у судове засідання апеляційного суду колегія суддів розцінює з неповажних причин.

На підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що відповідачем у період з 26 по 29 квітня та 30 травня 2016 року було проведено планову перевірку Управління освіти по страхових коштах на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Результати перевірки оформлені Актом від 30 травня 2016 року №11/6, яким зафіксовано порушення:

пункта 10 Порядка обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (далі - Порядок №1266) при розрахунку допомоги по вагітності та пологам в трьох випадках, невірно визначена середньоденна заробітна плата, внаслідок чого неправомірно використано 2023,20 гривень коштів Фонда;

статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», оскільки нарахування матеріального забезпечення у 2012 році у розмірі 805834,79 гривень не підтверджене листами непрацездатності, внаслідок чого Управлінням освіти неправомірно використано 805834,19 гривень коштів Фонда;

пунктів 4.1, 4.9 Порядка отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонда від 25 лютого 2009 року №12 (далі - Порядок №12), оскільки у 7 путівках вказано профіль лікування, що не відповідає профілю лікування путівок. Внаслідок такого порушення позивачем неправомірно використано 31827,90 гривень коштів Фонда.

Головним бухгалтером управління освіти ОСОБА_2 не були надані аргументовані пояснення з приводу причин втрати значної кількості документів суворої звітності. Як слідує із доповідної записки в.о. начальника управління ОСОБА_1 , факт втрати листків непрацездатності було виявлено лише під час проведення перевірки. При цьому зникли не тільки листки непрацездатності, але і протоколи комісій по соціальному страхуванню управління освіти, які зберігалися у папках у кількості 12 папок. Згідно доповідної записки головного бухгалтера управління ОСОБА_2 нестача документів була виявлена під час роботи комісії з перевірки. Оригінали всіх документів зберігалися в кімнаті бухгалтерії, про зникнення документів правоохоронні органи повідомлені не були, причину такого неповідомлення працівники управління освіти ані відповідачу, ані суду не пояснили, зазначивши лише підставу втрати - халатність.

На прохання суб`єкта перевірки контролюючий захід було зупинено на один місяць для пошуку втрачених документів. Після продовження перевірки позивачем були надані реєстри листків непрацездатності та власні листи, які вони скеровували до медичних установ.

Окрім того, встановлено, що із 82 оплачених позивачу путівок 7 використані з порушенням Порядка №12.

Не погодившись з актом перевірки від 30 травня 2016 року, позивач подав заперечення, у відповідь на які отримав лист від 08 червня 2016 року, згідно якого аргументи, викладені в запереченні до акта перевірки, визнані не достатньо обґрунтованими та такими, що не можуть бути враховані при винесенні рішення.

На підставі акта перевірки відповідачем 06 червня 2016 року прийнято рішення №78, яким зобов`язано Управління освіти повернути кошти Фонда у розмірі 839685,89 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв`язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року №2240-ІІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2240-ІІІ).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 20 цього Закону в редакції, чинній станом на час здійснення виплат коштів Фонда застрахованим особам і надання їм санаторно-курортного лікування, кошти загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, спрямовуються на: виплату застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на поховання; фінансування санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованих осіб і членів їх сімей, позашкільне обслуговування, у тому числі придбання дитячих новорічних подарунків.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 22 Закону України №2240-ІІІ часткова плата за путівки на санаторно-курортне лікування перераховується страхувальниками до органу Фонда, який надав путівку, в порядку, встановленому правлінням Фонда.

Страхувальники, інші отримувачі коштів Фонда зобов`язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонда про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього Закону.

У відповідності з частинами 1, 2 статті 47 Закону України №2240-ІІІ для забезпечення відновлення здоров`я застрахована особа та члени її сім`ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонда на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонда.

Надання послуг застрахованим особам, пов`язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань.

Умови отримання застрахованими особами і членами їх сімей (а також особами, які навчаються у вищому навчальному закладі) (далі - застраховані особи і члени їх сімей) санаторно-курортного лікування, сплаченого за рахунок коштів Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), відповідно до Закону України №2240-ІІІ визначає Порядок отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонда від 25 лютого 2009 року №12 (далі - Порядок №12).

Пунктами 1.3, 1.4, 4.1, 4.9 вказаного Порядка встановлено, що путівка є документом, який надає застрахованій особі і члену її сім`ї право на отримання відповідних послуг у зазначеному в путівці санаторно-курортному закладі протягом указаного в ній терміну - 18, 21, 24 або 45 діб.

На путівці зазначаються профіль лікування та відповідний перелік послуг, що входять до вартості путівки, умови проживання та в обов`язковому порядку проставляється відповідна відмітка «Оплачено за кошти Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності».

Рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки (форма N 070/о, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 1999 № 302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)») (далі - медична довідка).

Комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення путівки (путівок) згідно з медичними показаннями для спільного санаторно-курортного лікування чоловіка, дружини, які працюють на цьому підприємстві та перебувають у шлюбі, або їх дітей віком від 4 до 18 років, у тому числі для члена сім`ї (дружини або чоловіка), який працює на іншому підприємстві і є застрахованою особою, та члена сім`ї, який навчається у вищому навчальному закладі з денною формою навчання.

Згідно частини 1 статті 51 Закону України №2240-III Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Станом на день проведення відповідачем планової перевірки Управління освіти правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначав Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року №1105-XIV зі змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №1105-XIV).

За правилами частини 1 статті 4 цього Закону Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 8 Закону України №1105-ХІV виконавча дирекція Фонда є постійно діючим виконавчим органом правління Фонда. Робочими органами виконавчої дирекції Фонда є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення.

Пунктом 7 частини 1 статті 9 Закону України №1105-ХІV передбачено, що основними завданнями Фонда та його робочих органів є, зокрема, здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонда.

Згідно пункта 6 частини 1 статті 9 Закону України №1105-ХІV Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, контроль за використанням коштів Фонда, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Частиною 5 статті 15 Закону України №1105-ХІV встановлено, що роботодавець несе відповідальність за: 1) порушення порядку використання коштів Фонда, несвоєчасне або неповне їх повернення; 2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; 3) подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонда; 4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонда внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.

Відповідно до частин 6 та 7 цієї правової норми у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонда в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонда накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонда в порядку, встановленому законом.

Абзацами 1, 2 пункта 6 розділа VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1105-ХІV установлено, що до завершення заходів, пов`язаних з утворенням Фонда соціального страхування України та робочих органів його виконавчої дирекції: виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції Фонда соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи.

Згідно пункта 8 цього розділа до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок встановлює Інструкція про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затверджена постановою правління Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22 грудня 2010 року №29, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25 березні 2011 року за №393/19131 (далі - Інструкція №29).

За приписами пункту 2.3 Інструкції №29, органи Фонда здійснюють планові та позапланові перевірки.

Пунктом 3.2 цієї Інструкції закріплено, що планові перевірки проводяться згідно з планами-графіками органу Фонда. Перевірці підлягають документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка.

За змістами пунктів 3.12, 3.13.1, 3.13.2, 4.1, 4.2, 5.2, 6.2 Інструкції №29 під час перевірок страхувальників перевіряються, зокрема:

правомірність призначення та виплати матеріального забезпечення застрахованим особам;

правильність обчислення середньоденної заробітної плати, з якої обраховуються суми матеріального забезпечення застрахованим особам;

правомірність заявлення і використання страхових коштів, які надійшли від органів Фонда;

правомірність видачі та використання путівок на санаторно-курортне лікування працівниками та членами їх сімей та правильність ведення їх обліку, своєчасність сплати їх часткової вартості;

відповідність даних бухгалтерського обліку даним звітності по коштах Фонда та даним статистичної звітності.

За результатами перевірки складається акт, у якому зазначаються, окрім іншого:

інформація про результати попередньої перевірки по коштах Фонда та заходи щодо усунення порушень (за їх наявності);

інформація про наявність заборгованості по коштах Фонда, причини виникнення та правомірність її відображення;

інформація про надходження страхових коштів, у тому числі від органу Фонда та від сплати часткової вартості за путівки, повноту та своєчасність перерахувань страхових коштів до Фонда;

стан виконання вимог законодавства страхувальником у нарахуванні і виплаті матеріального забезпечення, використанні коштів Фонда, а також з інших питань, які перевірялися;

порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності по коштах Фонда;

інформація про стан роботи комісії (уповноваженого) із соціального страхування;

результати перевірки.

При складанні акта перевірки посадові особи органу Фонда об`єктивно та чітко викладають факти порушень, виявлені під час перевірки, з посиланням на відповідну структурну одиницю нормативно-правового акта. Акт перевірки має відповідати вимогам ділової мови та офіційно-ділового стилю.

За матеріалами акта перевірки та результатами розгляду заперечень страхувальника (за їх наявності) керівник органу Фонда або його заступник приймає рішення про повернення коштів Фонда та застосування фінансових санкцій до страхувальника відповідно до статей 21, 22, 28, 30 Закону України №2240-ІІІ, яке надсилається страхувальнику разом з листом про результати розгляду заперечень (за їх наявності) протягом 20 календарних днів з дня підписання акта перевірки. Рішення про повернення коштів Фонда та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності складається за формою, наведеною у додатку 3 до цієї Інструкції.

У разі несвоєчасного виконання страхувальником рішення про повернення коштів Фонда та застосування фінансових санкцій щодо повернення коштів Фонда та сплати фінансових санкцій або виконання його не в повному обсязі на страхувальників накладається штраф та нараховується пеня відповідно до статті 30 Закону України №2240-ІІІ. Суми цих санкцій сплачуються страхувальниками за рахунок власних коштів.

Посадові особи органу Фонда мають право, зокрема:

вимагати від посадових осіб письмових пояснень з питань, які виникають під час перевірок. У разі відмови посадових осіб від надання письмових пояснень посадова особа органу Фонда фіксує цей факт в акті перевірки;

отримувати завірені страхувальником копії документів, що підтверджують наявність фактів порушень законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням;

перевіряти правомірність призначення або відмови у призначенні матеріального забезпечення та правильність його нарахування;

перевіряти правильність обчислення середньоденної заробітної плати, з якої обраховуються суми матеріального забезпечення застрахованим особам.

Страхувальник під час здійснення перевірки зобов`язаний, в тому числі, надавати копії документів, засвідчені страхувальником, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час перевірки, відповідно до вимог законодавства.

Аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що у межах проведеної відповідачем планової перевірки підлягали встановленню обставини, зокрема, щодо правомірності підстав для призначення та виплати застрахованим особам допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, а також правомірності видання та використання путівок на санаторно-курортне лікування працівниками та членами їх сімей.

При цьому, перевірці підлягали документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка.

Матеріали справи свідчать, що зазначений у семи путівках профіль лікування не відповідав медичним показанням для санаторно-курортного лікування й такі обставини підтверджені під час судового розгляду справи та позивачем не спростовані.

За таких обставин, колегія суддів уважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що Управлінням освіти неправомірно використано 31827,90 гривень коштів Фонда, а оскаржуване позивачем рішення в цій частині є правомірним.

Також, оскільки частиною 1 статті 51 Закону №2240-ІІІ підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначено виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, то під час проведення перевірки з`ясуванню підлягало не лише питання фактичної наявності листків непрацездатності, за якими здійснено призначення та виплату коштів застрахованим особам, а й те, чи видані такі документи у відповідності до вимог законодавства.

Як установлено судом, Управління освіти, маючи закріплений у пункті 6.2 Інструкції №29 обов`язок надавати копії документів, засвідчені страхувальником, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час перевірки, в тому числі, за звітні періоди попередніх років, за які не здійснювалась перевірка, не представило посадовим особам, які були направлені для проведення перевірки, засвідчені страхувальником копії листків непрацездатності, на підставі яких було здійснено призначення та виплату коштів застрахованим особам, посилаючись на те, що такі документи були втрачені й відновити їх немає можливості з огляду на відсутність у законодавстві відповідного механізму.

Отже, під час проведення відповідачем перевірки, внаслідок втрати листків непрацездатності та ненадання їх копій перевіряючим особам, не можливо було встановити, чи видані такі документи у відповідності з вимогами законодавства та чи могли вони бути підставою для призначення та здійснення виплат застрахованим особам.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскільки станом на час проведення перевірки закінчився встановлений законодавством строк зберігання листків непрацездатності й жодною правовою нормою не передбачено обов`язку їх збереження понад цей строк, відсутність цих документів під час перевірки не є порушенням порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що суть виявленого відповідачем порушення порядку використання страхових коштів полягала не у відсутності під час перевірки в Управлінні освіти листків непрацездатності або їх копій, засвідчених страхувальником, а в тому, що останній не підтвердив наявності підстав для призначення і виплати коштів Фонда, правомірності їх використання.

При цьому, як вказано вище, за посадовими особами органу Фонда закріплено право перевіряти документи за звітні періоди попередніх років, за які не здійснювалась перевірка, а також право отримувати завірені страхувальником копії документів, що підтверджують наявність фактів порушень законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Такому праву кореспондує обов`язок страхувальника надавати засвідчені ним копії документів, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час перевірки, відповідно до вимог законодавства.

За таких обставин, страхувальник, у даному випадку - Управління освіти, повинно було забезпечити зберігання листків непрацездатності, на підставі яких застрахованим особам здійснено відповідні виплати, з метою надання цих документів при проведенні планової перевірки за періоди, які не охоплювались попередніми перевірками.

Відсутність документів призводить до невизнання підтвердженими даних підприємства щодо сум витрат Фонда та до відповідних наслідків, зокрема, у вигляді прийняття рішення про повернення коштів.

Оскільки Управління освіти під час проведення перевірки не надало відповідачу документів, на підставі яких було здійснено призначення та виплату коштів застрахованим особам, то правильним та обґрунтованим є висновок суду про порушення позивачем порядку використання страхових коштів.

Звертаючись із апеляційною скаргою, позивач надає акт позапланової перевірки правомірності використання коштів Фонда від 08 жовтня 2012 року на обґрунтування твердження про відсутність підстав для прийняття спірного рішення.

У письмових поясненнях на вимогу суду позивач зазначає, що неподання цього акта до суду першої інстанції обумовлено тим, що цей документ отриманий із архіва вже після ухвалення судом рішення по суті спора.

Оцінюючи наведене позивачем обґрунтування неможливості подання доказу у встановлений процесуальним законом строк, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що за отриманням акта позапланової перевірки від звернувся до архіва завчасно, тобто до проведення судом першої інстанції попереднього слухання, як того вимагають норми Кодексу адміністративного судочинства України, а не вже після прийняття рішення місцевим судом по суті спору не на його користь. Адже відповідні запити та супровідні листи позивач до пояснень не долучив.

Таким чином, позивач не довів неможливості подання до суду першої інстанції акта про позапланову перевірку від 08 жовтня 2012 року з причин, що об`єктивно не залежали від нього, відтак цей доказ не приймається апеляційним судом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Фонда є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька