Справа № 751/549/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/549/20 Суддя (судді) першої інстанції: Яременко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020року

у справі №751/549/20 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Північної митниці Держмитслужби

про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0725/10200/19 від 25.11.2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2020 року до Новозаводського районного суду м. Чернігова звернувся ОСОБА_1 з позовом до Північної митниці Держмитслужби, в якому просив суд скасувати постанову від 25.11.2019 року по справі про порушення митних правил № 0725/10200/19 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що постановою у справі про порушення митних правил № 0725/10200/19 від 25.11.2019 року, винесеною заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненком В.В., його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, тобто у сумі 6615,84 грн., за нібито вчинення інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів в розмірі 2205,28 грн. шляхом внесення до митної декларації від 17.12.2018 ІМ 40 АА № UA102230/2018/632137 невірного року виготовлення (вказав 2007 рік) товару: автомобіля легкового марки MAZDА, модель - 3; кузов номер НОМЕР_1 , посилаючись на лист ДП «АВТО Інтернешнл» № 277 від 25.06.2019, за яким зазначений автомобіль був виготовлений у 2006 році. Вказану постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, він не зацікавлена особа, під час оформлення транспортного засобу позивач діяв добросовісно, без жодного умислу, спрямованого на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Скасовано постанову заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича у справі про порушення митних правил №0725/10200/19 від 25.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.. 485 МК України та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 6615,84 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату. При цьому, апелянтом зазначено, що відповідальна за передбачені статтею 485 Митного кодексу України дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 17.12.2018 до ВМО № 5 м/п «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС, декларантом громадянином України ОСОБА_1 подано митну декларацію «ІМ 40 АА» № UA102230/2018/632137 для здійснення митного оформлення товару «Легковий автомобіль, такий що був у використанні, марка MAZDA, модель 3, номер кузова НОМЕР_1 ».

Відповідно до гр. 31 митної декларації задекларовано товар «Автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, такий що був у використанні - 1 шт., марка MAZDA, модель 3; номер кузова НОМЕР_1 ; номер двигуна - немає даних; кількість місць для сидіння, включаючи сидіння водія, за документами виробника - 5; призначення - для використання по дорогах загального користування; тип двигуна - дизель; робочий об`єм двигуна - 1560 см 3; потужність - 80 kW; власна вага 1350 кг; тип кузова - хетчбек; колір - сірий; кількість дверей - 5; колісна формула - 2x4; календарний рік виготовлення - 2007; модельний рік виготовлення - 2007; Відповідає вимогам екологічного стандарту "ЕВРО-4". Торгова марка - MAZDA; Країна виробництва Японія» (стор. 23, 90 том І).

До Митної декларації (надалі - МД) № UA102230/2018/632137 Позивачем подано документи щодо транспортного засобу марки «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 , а саме:

- свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 , відповідно до якого датою перша реєстрації транспортного засобу є 2007-03-09 (стор. 27, 92-зворот том І);

- довідку про зареєстрований транспортний засіб від 13.12.2018 № 16265497 видана державною установою «РЕГИТРА», Литовська Республіка, відповідно до якої датою першої реєстрації транспортного засобу є 2007-03-09 (09 березня 2007 року) (стор. 29, 95 том І).

Інші офіційні реєстраційні чи довідкові документи, який б містили інформації щодо календарного або модельного року виготовлення транспортного засобу в матеріал митного оформлення відсутні.

За МД № UA102230/2018/632137, у відповідності до положень ст. 295 Митного кодексу України, позивачем здійснено нарахування митних платежів на товар «Легковий автомобіль марки «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2007, а саме: мито у розмірі - 6125,77 грн., акцизний податок у розмірі 18377,30 грн., податок на додану вартість у розмірі - 17152,15 грн. (стор. 27, 92-зворот том І).

Відповідно до службової записки першого заступника начальника Чернігівської митниці ДФС № 837/25-70-19-02 від 31.05.2019, яка надійшла на адресу управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Чернігівської митниці ДФ за результатами проведеної перевірки, відповідно до інформації, наявної у відкритих джерелах інформації (спеціалізованих сайтах мережі Інтернет exist.ua, ilcats.ru встановлено, що фактичний рік випуску транспортного «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 - 2006 (стор. 38, 39-41, 78-81 том І).

Під час додаткової перевірки митницею було направлено запит від 21.06.201 №6103/7/25-70-20-01 до ДП «АВТО Інтернешнл», яке є офіційним дилером компанії «MAZDA» в Україні (а.с.102, 103), щодо встановлення дати випуску транспортного засобу з номером кузова НОМЕР_1 (стор. 43,82 том І).

Згідно отриманої відповіді, а саме листа ДП «АВТО Інтернешнл» від 25.06.2019 року №277, автомобіль «MAZDA 3», номер кузова НОМЕР_1 , було виготовлено у 2006 році, модельний рік 2006, дата реєстрації в цифровій сервісній книзі - 2007 рік (стор. 42,83 том І).

ГУ ДФС у Чернігівській області 29.05.2019 року складено акт № 424/14/39090180 про результати документальної невиїзної перевірки (а.с.45-49), з якого вбачається, що товар «Роз`єм МС4 Connector (female+mаle), повинна проводитись за кодом згідно з УКТ ЗЕД 8536 69 90 90 (ставка ввізного мита - 5%).

Головним державним інспектором відділу інформаційно-аналітичної роботи, моніторингу та оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Чернігівської митниці ДФС Куштурним В. М. 29.07.2019 року відносно позивача - ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил за ст. 485 МК України №0725/10200/19 (стор. 18-20, 86-88 том І).

Заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненком В.В. 25.11.2019 прийнято постанову у справі про порушення митних правил №0725/10200/19, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладе адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 6615грн. 84 коп. (стор. 6-9, 106-109 том І).

Вважаючи дії відповідачів протиправними щодо прийняття оскаржуваної постанови, позивач звернулася з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з метою ухилення від сплати митних платежів у митній декларації від 17.12.2018 вказував неправдиві відомості щодо року виготовлення товару, необхідного для визначенні його митної вартості. При заповненні митної декларації, на підтвердження внесених відомостей, позивач міг керуватися тільки офіційними документами. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що позивач у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими для визначення митної вартості товару. При цьому, позивачем було доведено, що склад правопорушення відсутній, бо він, хоч і подавав митну декларацію до митниці, але користувався лише документами наданими замовником (відсутня об`єктивна сторона), він відповідно не мав спеціальної мети - ухилитися від сплати митних платежів і зборів (відсутня суб`єктивна сторона).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), Митним кодексом України (надалі - МК України).

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Частиною 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 2 статті 264 МК України митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом. декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

В силу вимог частини 4 статті 335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Згідно статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 485 МК України встановлено, що відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

У відповідності до статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються з суворим додержанням законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно частини 2 статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 256 КУпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Нормами частини 1 статті 268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненком В.В. 25.11.2019 прийнято постанову по справі про порушення митних правил №0725/10200/19, якою позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Підставою для винесення зазначених постанов став висновок відповідача про те, що позивачем вчинено протиправні дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів шляхом надання документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів за митною декларацією, а саме рік випуску транспорту.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17 та 06 червня 2018 року по справах №607/1866/17 та N 607/2391/17, для притягнення до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отже, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, в даному випадку, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості.

За приписами статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП закріплено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Із протоколу Північної митниці Держмитслужби про порушення митних правил від 0725/10200/19 року від 29.07.2019 року вбачається, що висновок про вчинення позивачем дій спрямованих на зменшення розміру митних платежів шляхом надання документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару при митному оформленні товарів контролюючий орган зробив на підставі листа ДП «АВТО Інтернешн» встановлено реальну дату випуску даного автомобіля, а саме 2006 року випуску.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, що разом з митною декларацією, були подані інші документи, у тому числі: свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 , відповідно до якого датою перша реєстрації транспортного засобу є 2007-03-09; довідку про зареєстрований транспортний засіб від 13.12.2018 № 16265497 видана державною установою «РЕГИТРА», Литовська Республіка, відповідно до якої датою першої реєстрації транспортного засобу є 2007-03-09 (09 березня 2007 року). Митна декларація була перевірена в установленому порядку.

Колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта, що позивач під час митного оформлення зобов`язаний самостійно встановити рік виготовлення транспортного засобу, оскільки позивач у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими для визначення митної вартості товару та зазначені в свідоцтві про реєстрацію № НОМЕР_2 , даний документ не визнано таким, що не відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Диспозиція статті 485 вказаного Кодексу передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові митного органу щодо позивача (заявлення з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру в митних деклараціях неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості), у даному випадку, не носить триваючого характеру, адже час можливого вчинення останнього, як такого, безпосередньо пов`язаний з поданням відповідних декларацій.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 24 грудня 2020 року по справі N 461/3117/17, від 24 грудня 2020 року по справі N 569/7509/16-а, від 09 липня 2020 року по справі N 640/20172/16-а, від 11 вересня 2018 року по справі N 490/7069/16-а.

Отже, правопорушення, вчинення якого ставиться в провину позивачу, не є триваючим, оскільки, може бути скоєне виключно у момент подання митному органу митних декларацій.

Враховуючи те, що подання позивачем митної декларації відбувалося 17 грудня 2018 року, а прийняття Північною митницею Держмитслужби постанови від 25 листопада 2019 року №0725/10200/19 відбулося з порушенням строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для скасування вищезазначеної постанови відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк