Справа № 640/13391/20
Суддя: Саадулаєв А. І.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/140/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

судді Саадулаєва А.І.,

за участі секретаря Валової Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

16 червня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - відповідач), про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2020 року матеріали справи скеровано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

До Шевченківського районного суду м. Києва вказана позовна заява надійшла 28 вересня 2020 року та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2020 передана судді Саадулаєву А.І .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків.

30 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Позивач у позовній заяві просить:

1.Визнати протиправною постанову ЕАК №2335523, винесену 03 квітня 2020 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гавронським Олександром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

2.Скасувати постанову ЕАК №2335523, винесену 03 квітня 2020 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гавронським Олександром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

3.Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова ЕАК №2335523 не відповідає вимогам закону та є протиправною. Так, у спірній постанові здійснено відмітку про відмову від підпису. Проте, ОСОБА_1 ніхто не інформував про наявність цієї постанови, не пропонувалося її вручити, чи щось підписати, про її наявність останній не знав. А отже - не міг відмовлятися від підпису.

Постанову винесено за порушення ОСОБА_1 вимог п. 31.4.3 ПДР України за користування заднім світловим показчиком повороту червоного кольору, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121 КУпАП. Накладено штраф у розмірі 340 грн.

Однак, згідно з КУпАП, ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено наступні види адміністративних правопорушень: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Зазначений перелік є виключним та додатковому тлумаченню не підлягає.

Це означає, що норми ч. 1 ст. 121 КУпАП не передбачають правопорушення за інкриміноване ОСОБА_1 недотримання вимог п. 31.4.3 ПДР України - зовнішні світлові прилади. Ця норма має додатково 5 підпунктів, які покликані конкретизувати певний світловий прилад, про що у тексті постанови не зазначено.

Водночас, відповідач посилається недотримання ОСОБА_1 вимог ДСТУ 3649 від 2010 року. Однак, Державним стандартом України ДСТУ UN/ЕСЕ R48-02:2002 «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації» (Правила ЕЄК ОН N48-02:2001, IDT) регламентовано кольори вогнів автомобіля. Згідно з підрозділом 5.15 вказаного державного стандарту (з наступними доповненнями) засоби освітлення та світлової сигналізації повинні мати колір: ліхтар заднього ходу - білий; покажчик повороту - жовтий, позаду допускається червоний; аварійний сигнал - жовтий, позаду допускається червоний; стоп-сигнал - червоний; задній габаритний ліхтар - червоний; задня протитуманна фара - червоний; стоянковий вогонь - червоний позаду.

Водночас, транспортний засіб, автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 було придбано позивачем та належним чином зареєстровано через підрозділ структури відповідача - Сервісний Центр 6141, про що свідчить отримання Майданевичем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 21 березня 2020 року. Через 10 днів після належної реєстрації транспортного засобу ОСОБА_1 його зупиняють за ознаками адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Втім, позивач жодних втручань у транспортний засіб, автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 ані особисто, ані через станцію технічного обслуговування не здійснював. Придбавши та належно зареєструвавши автомобіль, позивач його використовував за належністю - для перевезення.

Отже, посилання відповідача на те, що транспортний засіб позивача був переобладнаний є безпідставними.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасник справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі обставини справи.

03 квітня 2020 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гавронським Олександром Сергійовичем було винесено постанову ЕАК №2335523, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення вимог п. 31.4.3 ПДР України за користування заднім світловим показчиком повороту червоного кольору, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до відмітки на спірній постанові, зазначено про відмову позивача від підпису.

Законність та обґрунтованість вказаної постанови та дій відповідача щодо винесення цієї постанови є предметом спору в цій справі.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті наявності/відсутності у діях позивача за таких обставин складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, як то, порушення вимог п. 31.4.3 ПДР України за користування заднім світловим показчиком повороту червоного кольору, суд відмічає таке.

Кваліфікація правопорушення - це правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення правових (юридично значущих) ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За своєю суттю і змістом кваліфікація правопорушення завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування процесуальними засобами двох важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом правопорушення) протиправного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу правопорушення, передбаченого відповідною статтею чи то конкретною нормою КУпАП.

А склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

У свою чергу, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31 ПДР України встановлено відповідальність за технічний стан транспортних засобів та їх обладнання.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів, зокрема:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Як вбачається із спірної постанови, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 31.4.3 ПДР України, було встановлення користування заднім світловим показчиком повороту червоного кольору.

А отже, у світлі наведених вище правових норм, користування заднім світловим показчиком повороту червоного кольору не утворює собою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, оскільки це не забороняє експлуатацію транспортного засобу.

Відповідно позивач не допускав порушення положень п. 31.4.3 ПДР України, ураховуючи ще й той факт, що оскаржувана постанова не містить вказівки на конкретний підпункт цього пункту.

А за таких обставин, виключається можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, оскільки підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою є саме порушення ПДР України, а не стандартів ДСТУ.

Водночас, будь - яких інших належних, допустимих і достовірних доказів того, що при користуванні заднім світловим показчиком повороту червоного кольору забороняється експлуатація транспортного засобу, відповідач суду не надав.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №15 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки наданими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення доказами не підтверджується та обставина, що позивач керував транспортним засобом за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам зовнішніх світлових приладів, при яких відповідно до п. 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 122, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3), про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною постанову ЕАК №2335523, винесену 03 квітня 2020 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гавронським Олександром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову ЕАК №2335523, винесену 03 квітня 2020 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гавронським Олександром Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок витрат із сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: