Справа № 420/8648/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8648/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття провадження по адміністративній справі №420/8648/20, за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №420/8648/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про:

визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо не виплати компенсації послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2020 року по серпень 2020 року;

зобов`язання Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації виплатити компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2020 року по серпень 2020 року, у розмірі 14512,00 гривень.

У підготовче судове засідання призначене на 11 лютого 2021 року о 10 годині 30 хвилин особи, які беруть участь у розгляді справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

10 лютого 2021 року, на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду, від представника Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, надійшло клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження (вх.№ ЕП/3700/21).

Враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи без участі сторін у порядку письмового провадження.

11 лютого 2021 року, на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду, від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову. Вказану заяву представник позивача просила розглянути без її участі та участі позивача (вх.№ЕП/3766/21).

В обґрунтування клопотання про відмову від позову ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем було прийнято рішення про призначення їй компенсації послуги «муніципальна няня» за період з січня по серпень 2020 року, у зв`язку з чим, вимоги позивача за змістом заявленого адміністративного позову по справі №420/8648/20 були задоволені у повному обсязі. Тобто, фактично, оскаржувані дії суб`єкта владних повноважень були виправлені Управлінням соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації.

У заяві про відмову від позову ОСОБА_1 просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про закриття провадження по адміністративній справі №420/8648/20, суд зазначає наступне.

У силу положень частини 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами пункту 3 частини 3 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Відповідно до статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом та щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що 06.10.2020 року та 19.01.2021 року, відповідно до протоколів коригування Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 нарахована компенсація послуги «муніципальна няня» за період січня 2020 року по серпень 2020 року у загальному розмірі 13256,42 гривень.

У заяві про відмову від позову ОСОБА_1 отримання компенсації підтвердила та зазначила, що вимоги позивача за змістом заявленого адміністративного позову по справі №420/8648/20 були задоволені у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації було самостійно виправлено порушення, що були підставою для звернення ОСОБА_1 до суду, при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Таким чином, суд вбачає наявними підстави для прийняття відмови від позову ОСОБА_1 та закриття провадження по адміністративній справі №420/8648/20.

Суд роз`яснює, що правовими положеннями частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини 6 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

У заяві про відмову від позову ОСОБА_1 заявила клопотання про стягнення с відповідача судових витрат.

Відповідно до статті 140 КАС України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 , сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень відповідно до платіжного доручення №26556 19.08.2020 року.

Таким чином, враховуючи, що прийняття судом відмови позивача від позову відбувалось внаслідок задоволення його позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон №5076-VI).

Згідно п. 1, 2, 6 ч. 1, 2 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частин 4 та 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки, як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому, суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

Крім того, Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16, від 17.09.2019 року по справі №810/3806/18, від 31.03.2020 року по справі №726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.04.2020 року, між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом ОСОБА_4 (виконавець) укладено договір №04/07 про надання правової допомоги (а.с.107-110).

Відповідно до зазначеного договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання щодо складання процесуальних документів та представництво клієнта в Одеському окружному адміністративному суді за позовом до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації.

Відповідно до додатку до договору №04/07 від 27.04.2020 року, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги вказаної у договорі у розмірі 1000,00 гривень.

Згідно п.5 додатку до договору №04/07 від 27.04.2020 року, сторонами погоджено збільшення розміру гонорару, яке здійснюється у випадку збільшення обсягу правничої допомоги або істотного зростання часу, який необхідно витратити адвокату.

07.11.2020 року між позивачем та адвокатом Артем`євою Кристиною Миколаївною було підписано акт виконаних робіт №1, відповідно до якого адвокат виконав наступні роботи за договором №04/07 від 27.04.2020 року (а.с.106): складання позовної заяви та подання її до суду 1 500,00 грн.; подання клопотання про витребування доказів 500, 00 грн.; уточнення позовних вимог від 04.11.2020 року - 500,00 грн.

Також представником позивача було надано до суду квитанцію до прибуткового касового ордеру №50 від 07.11.2020 року на суму 2500,00 грн., про сплату адвокату гонорару за виконання умов договору №04/07 від 27.04.2020 року (а.с.105).

Проаналізувавши надані позивачем до суду документи суд зазначає, що у межах адміністративної справи №420/8648/20 адвокатом Артем`євою Кристиною Миколаївною не заявлялось клопотання про витребування по справі додаткових доказів.

При цьому, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, судом за власною ініціативою при відкритті провадження по справі було витребувано з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації засвідчені належним чином копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 та інформацію про виплату компенсації послуги «муніципальна няня» ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначає, що заяву ОСОБА_1 від 04.11.2020 року про уточнення позовних вимог було повернуто позивачеві без розгляду у зв`язку із порушенням порядку та строків її подання.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

10 лютого 2021 року, на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду, від представника Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (ЕП/3999/21).

В обґрунтування вищевказаного клопотання відповідач посилався на відсутність в детальних описах наданих послуг конкретики, зокрема, яким чином практика ЄСПЛ була використана адвокатом при наданні правової допомоги, тощо.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, складності справи та складності виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації на користь позивача 500,00 гривень у якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.11 статті 139 КАС України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові по справі №817/985/17 від 18 грудня 2019 року.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.07.2020 року, між ФОП ОСОБА_2 (клієнт) та адвокатським бюро «Лукинюка» укладено договір про надання правової допомоги (а.с.94-95) а 05.11.2020 року додаткову угоду №6 (а.с.96).

З метою надання професійної правничої допомоги клієнту, адвокатським бюро «Лукинюка» було проведено ряд робіт: аналіз матеріалів справи, розроблення правової позиції, аналіз діючого законодавства та судової практики, у тому числі ЄСПЛ, консультації та роз`яснення клієнту питань права та законодавства України, складання, написання та подання пояснень по справі.

У зв`язку з розглядом даної справи, ФОП ОСОБА_2 , понесла та сплатила судові витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1600,00 гривень, відповідно до квитанції від 05.11.2020 року (а.с.98).

Однак, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності безпосереднього звернення до адвоката для написання пояснень та значимості таких пояснень у справі, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнути з відповідача на користь третьої особи 500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Вказана позиція суду відповідає позиції Верховного Суду висловленій у постанові №301/2534/16-ц від 31 липня 2020 року.

Керуючись статтями 44, 142-143, 189, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження по адміністративній справі №420/8648/20 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Т.Шевченко 169, ), третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації щодо не виплати компенсації послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2020 року по серпень 2020 року; зобов`язання Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації виплатити компенсацію послуги «муніципальна няня» на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з січня 2020 року по серпень 2020 року, у розмірі 14512,00 гривень закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень, вісімдесят копійок) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.