Справа № 160/21/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року Справа № 160/21/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати незаконним дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті мені пільгової пенсії за Списком №1 у зв`язку з моєю роботою в особливо шкідливих умовах праці;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи на Вільногірському ГМК: з 24 липня 1989 р. по 04 грудня 1989 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування цеху № 1; з 13 липня 1992 року по 01 вересня 1993 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування доводочного відділення збагачувальної фабрики; з 16 січня 1996 р. по 30 листопада 1998 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 грудня 1998 р. по 15 січня 2003 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 16 січня 2003 р. по 31 березня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 квітня по 06 жовтня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувального виробництва - включно, призначити, нарахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з роботою в особливо шкідливих умовах праці відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 18 листопада 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 18.11.2020 року про призначення пенсії на підставі до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак 17.12.2020 року листом № 0400-010303-8/121367 відповідач відмовив йому у призначенні пенсії з огляду на недостатність пільгового та страхового стажу, оскільки пільгова довідка ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.07.2020 року за № 93-11/2 не відповідає чинному законодавству.
Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
10 лютого 2021 року на адресу суду від відповідачем надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач надав до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку від 17.07.2020 року № 93-11/2, уточнюючу особливий характер робіт, умов праці, необхідний для призначення пільгової пенсії, видану філією «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» за періоди роботи на підприємстві, яка не відповідає постанові Кабінету Міністрів України ід 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», згідно з Додатку 5, а саме: видана за одним підписом, тому підстав для зарахування зазначених періодів роботи до його пільгового стажу по Списку № 1 у відповідача не має.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 звернувся до головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 18.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач листом 17.12.2020 року листом № 0400-010303-8/121367 відмовив у призначені пенсії та зазначив, що згідно з наданими документами загальний стаж роботи на дату звернення становить 33 роки 3 місяці 13 днів, що не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з ч.2 статті 114 Закону.
Не врахований пільговий стаж згідно з наданою довідкою № 93-11/2 від 14.07.2020 р. ПАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", оскільки довідка не відповідає постанові № 637 відповідно до Додатку 5, а саме видана за одним підписом.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду, що і стало предиетом розгляду у даній справі.
Вирішуючи спір по суті, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п. 2 розд. ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. № 637.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У відповідності до п.23 Порядку №623 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Також, Додатком №5 до вказаного Порядку №637 затверджена обов`язкова форма довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме вона повинна бути засвідчена підписами керівника, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера підприємства.
Згідно з приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. у справі №172/178/17 (2-а/172/21/2017), (адміністративне провадження №К/9901/3499/17), в якій зазначається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної робот, то для підтвердження соціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як вбачається з матеріалів справи, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ПрАТ «Юкрейніан Кемікал Продактс» від 14.07.2020 року за № 93-11/2, надана ОСОБА_1 відповідачу, відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року N637.
Разом з цим, суд враховує, що довідка довідка ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" № 93-11/2 від 14.07.2020 р. мітить відомості про пільговий характер роботи позивача.
Водночас, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Судом досліджено копію трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 04.12.1989 р., в якій наявні наступні записи: позивач працював у Вільногірському ГМК, який був в подальшому перейменований в ПАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", а саме: з 24 липня 1989 р. по 04 грудня 1989 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування цеху № 1; з 13 липня 1992 року по 01 вересня 1993 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування доводочного відділення збагачувальної фабрики; з 16 січня 1996 р. по 30 листопада 1998 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 грудня 1998 р. по 15 січня 2003 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 16 січня 2003 р. по 31 березня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 квітня по 06 жовтня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувального виробництва
Таким чином, належними документами, а саме трудовою книжкою підтверджено, що позивач дійсно у вищезазначені періоди працював в ПАТ "Юкрейніан КемікалПродактс". Виправлень чи неточностейв записах трудової книжки позивача судом не виявлено.
Суд критично ставиться до позиції відповідача стосовно не прийняття довідки, яка, на думку відповідача, не відповідає Постанові № 637 та Додатку 5 до цієї Постанови, з огляду на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
При цьому, обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці та інших документах покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1 відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Наведене доводить, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Неточність в записах в трудовій книжці чи іншій документації не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи іншої документації.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні стажу його роботи за Списком № 1 період роботи на Вільногірському ГМК: з 24 липня 1989 р. по 04 грудня 1989 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування цеху № 1; з 13 липня 1992 року по 01 вересня 1993 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування доводочного відділення збагачувальної фабрики; з 16 січня 1996 р. по 30 листопада 1998 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 грудня 1998 р. по 15 січня 2003 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 16 січня 2003 р. по 31 березня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 квітня по 06 жовтня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувального виробництва, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд зробиа висновок, що відмова головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в зарахуванні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, є протиправною.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач діяв в супереч вимогам ст.2 КАС України та ст.19 Конституції України, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії слід задоволити.
Стосовно питання про розподіл судових витрат, то при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 9 від 23.12.2020 р.
Отже, відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати незаконним дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком №1 у зв`язку з його роботою в особливо шкідливих умовах праці
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 роботи за Списком № 1 період роботи на Вільногірському ГМК: з 24 липня 1989 р. по 04 грудня 1989 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування цеху № 1; з 13 липня 1992 року по 01 вересня 1993 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування доводочного відділення збагачувальної фабрики; з 16 січня 1996 р. по 30 листопада 1998 р. за професією слюсаря-ремонтника з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 грудня 1998 р. по 15 січня 2003 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 16 січня 2003 р. по 31 березня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувальної фабрики; з 01 квітня по 06 жовтня 2009 р. за професією слюсаря-ремонтника чергового з ремонту устаткування механослужби дільниці доведення збагачувального виробництва - включно, призначити, нарахувати та виплачувати пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, у зв`язку з роботою в особливо шкідливих умовах праці відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 18 листопада 2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук