Справа № 420/8363/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/8363/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 року 50%, з 2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року;

зобов`язати Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з 01.01.2018 року, виходячи із 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З січня 2018 року органом пенсійного фонду на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 проведено перерахунок раніше призначеної пенсії. У супереч вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсії проводиться поетапно, а саме, починаючи з 2018 року у сумі 50%, з 2019 року - у сумі 75% від розміру підвищення соціальних виплат. Вказані обставини свідчать про неправомірність дій органу пенсійного фонду, порушення прав позивача на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. При цьому, позивач зазначає, що підставою позову є саме невідповідність п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 положенням Закону №2262 з 01.01.2018 року, незаконність виплати пенсії в неповному розмірі з 01.01.2018 року, не зважаючи на визначення наведених положень акту Кабінету міністрів України з 05.03.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 - 50%, а з 01.01.2019 - 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з 01.01.2018 року, виходячи зі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд враховує, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року передано на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу №560/3762/18 за позовом особи (колишнього військовослужбовця) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Підстави позову у вказаній справі обґрунтовані тим, що при визначенні права на пенсію застосуванню підлягають положення Закону №2262-ХІІ, а не приписи пункту Постанови №103, який суперечить Закону №2262-ХІІ. З огляду на те, що, починаючи із 01 березня 2018 року, позивач набув право на виплату пенсії у розмірі 100% суми підвищення на підставі Закону №2262-ХІІ, таке право не може бути обмежене приписами Постанови Кабінету Міністрів України №103.

Передаючи справу на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Верховний Суд виходив з того, що за результатами розгляду зразкової справи №160/3586/19 у рішенні від 06 серпня 2019 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року, висловлено правову позицію щодо права військовослужбовців на отримання пенсії, розрахованої відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії починаючи з 05 березня 2019 року.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що із набранням 05 березня 2019 року законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яким скасовано пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, починаючи з 05 березня 2019 року.

При цьому, у вказаному вище рішенні по зразковій справі №160/3586/19 Верховний Суд не надавав правової оцінки праву військовослужбовців на отримання 100 відсотків суми підвищення пенсії за період з 01 січня 2018 року до 05 березня 2019 року.

Стосовно права військовослужбовців отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01 січня 2018 року на підставі Закону №2262-ХІІ, з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії з 01 січня 2018 року до 05 березня 2019 року, Верховний Суд у постановах від 21 жовтня 2020 року по справі №640/20174/18, від 30 листопада 2020 року №520/9127/18, від 22 жовтня 2020 року по справі №640/17732/19, від 09 квітня 2020 року по справі №640/19928/18 дійшов висновку, що з 01 січня 2018 року до 05 березня 2019 року відповідні норми Постанови №103 були діючими, а тому підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Водночас, колегією суддів зазначено, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії військовослужбовців, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

Право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01 січня 2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається безпосередньо Законом №2262-ХІІ та підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", а тому відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення.

Оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття Постанови №103 та під час її дії було передбачено Законом № 2262-ХІІ, відтак, невиплата таких сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Обмеження виплати пенсії, нарахованої військовослужбовцям в порядку, передбаченому Законом №2262-ХІІ, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 103.

Таким чином, пункти Постанови № 103 всупереч вимогам частини третьої статті 1-1, частини четвертої статті 63 та Закону №2262-ХІІ, змінюють умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців.

За таких обставин, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду встановила підстави для відступлення від висновків щодо застосування норм пунктів 1, 2 Постанови №103 за період з 01 січня 2018 року по 05 березня 2019 року, викладених у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року по справі №640/20174/18, від 30 листопада 2020 року №520/9127/18, від 22 жовтня 2020 року по справі №640/17732/19, від 09 квітня 2020 року по справі №640/19928/18.

Дослідивши наведені обставини, апеляційний суд вважає, що висновок Верховного Суду у подібній справі може вплинути на правильність вирішення спору у цій справі.

Разом з цим, на даний час в апеляційного суду відсутні відомості про ухвалення у подібній справі судового рішення і набрання ним чинності.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що провадження у справі підлягає зупиненню до перегляду у касаційному порядку палатою судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) та набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст. 236 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження в адміністративній справі №420/8363/20 до набрання чинності рішенням Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №560/3762/18 (провадження К/9901/8025/19).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло