Справа № 686/28429/20
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шкодяка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павленко Семена Ігоровича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павленко С.І., в якому просить: визнати дії службової особи - інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Павленка С.І. з притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3375222 від 02.11.2020, винесену інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Павленком С.І. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

В обґрунтування позову позивач вказав, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3375222 від 02.11.2020р. інспектором 1 батальйон 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Він, 02.11.2020р. близько 14.56 год., керуючи автомобілем Сітроен С4 Кактус (Citroen С4 Cactus) д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності його дружині - ОСОБА_3 , рухаючись автомобільною дорогою «Стрий - Кропивницький (Кіровоград) - Знам`янка» з напрямку м.Вінниця у напрямку м. Хмельницький, в населеному пункті с.Якушинці (згідно Постанови), був зупинений співробітником патрульної поліції, як виявилося в подальшому інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Павленко С.І. Про вказане він дізнався лише після підписання працівником поліції оскаржуваної постанови, оскільки інспектор, після зупинки його транспортного засобу не відрекомендувався, лише назвався інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області.

Він зупинив автомобіль на вказаному йому місці, до нього підійшов вищевказаний інспектор, який відрекомендувався лише інспектором патрульної поліції у Вінницькій області, однак посвідчення працівника поліції не продемонстрував, на підставі яких повноважень він (інспектор) діє не повідомив. При цьому повідомив йому, що він на його думку, порушив вимоги ПДР України щодо швидкісного режиму руху в населеному пункті, тобто вчинив адміністративне правопорушення, та одразу ж почав вимагати у нього пред`явити йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У зв`язку з обмеженим особистим часом, не бажаючи тривалих дискусій з інспектором, він виконавши вказану вимогу представника патрульної поліції та пред`явив йому вказані ним документи, зазначивши, що він рухався в допустимому швидкісному режимі. При цьому, отримавши від нього посвідчення водія та документи на транспортний засіб, відразу передав їх особі у форменому одязі працівника поліції худощавої статури ростом приблизно 185 см без нагрудного знаку із чітким зазначенням його спеціального жетону, без таблички із зазначеним прізвищем, а також інших шевронів форменого одягу, які б могли його ідентифікувати як працівника патрульної поліції.

Згідно фабули, зазначеної у Постанові; «02.11.2020 близько 14.56 год., водій перевищив швидкість руху в населеному пункті с. Якушинці на 26 км/год рухався зі швидкістю 76 км/год ТruCam-0011461 чим порушив п. 12.4. ПДР - Порушення швид.режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год)».

Він спробував заперечити, що жодним чином не порушував ПДР та рухався з дозволеною на даній ділянці автодороги швидкістю, однак вищевказана особа відповіла, що порушення зафіксовано за допомогою технічного приладу, однак не повідомляла якого саме, та вона винесе щодо нього постанову про притягненн його до адміністративної відповідальності, оскільки він, нібито, зафіксував його швидкість.

На його прохання надати докази вчиненого правопорушення, відмовились продемонструвати фото- або відеоматеріали, які б підтверджували його провину.

Особа, яка проводила розгляд справи про адміністративне правопорушення відмовлялась представитись та надати для огляду службове посвідчення або будь-які інші документи, що свідчить про те, що вказана особа або не є працівником патрульної поліції, або не була уповноважена на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання будь-яких процесуальних документів, в даному випадку постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Окрім вказаного, він неодноразово звертався до вказаної особи у форменому одязі працівника поліції з проханнями надати підтверджуючі документи що уповноважували його та лейтенанта ОСОБА_2 на здійснення патрулювання та фіксацію швидкісного режиму в с. Якушинці, документу який підтверджував видачу їм вимірювального приладу швидкості, а також документів, які підтверджували проходження даним приладом експертних випробувань та відповідних сертифікатів, однак зазначені документи йому для огляду не було надано.

Також, із оскаржуваної постанови йому стало відомо, що фіксація ніби-то скоєного ним правопорушення здійснювалась за допомогою вимірювального приладу «ТruСаm-0011461», який відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1362 від 02.11.2015 року виключений із Державного реєстру вимірювальної техніки України.

На його думку, будь-який прилад такого типу повинен бути опломбований після відповідної перевірки, однак, прилад за допомогою якого здійснювалась фіксація швидкісного режиму відповідних пломб не містив. Окрім цього, на верхній передній частині приладу між його чорною та синьою конструктивними частинами містилась наліпка білого кольору із написом «НЕ ЗРИВАТИ та датою», однак, вказана наліпка по своїй площині між конструктивними частинами приладу була розірвана, що на його думку свідчить про механічне або будь-яке інше втручання в нормальну роботу приладу з метою викривлення показників (вимірів) його роботи.

На момент зупинення транспортного засобу яким він керував, паралельно з ним в правій смузі, а також позаду нього рухались транспортні засоби з однаковою з ним швидкістю.

Лейтенант поліції ОСОБА_2 фіксацію ніби-то його правопорушення не здійснював, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності не складав, з ним не спілкувався та за весь час оформлення відповідних документів знаходився на відстані приблизно 3-5 метрів від службового автомобіля і здійснював моніторинг дорожньої обстановки. Лише, після складання електронного документу та його роздруківки, за наказом невстановленої особи у форменому одязі працівника поліції без розпізнавальних знаків, лейтенант поліції ОСОБА_2 підійшов до службового автомобіля та підписав оскаржувану постанову, чим порушив ст. 283 КУпАП.

З інкримінованим йому правопорушенням він категорично не згідний та стверджує, що його автомобіль рухався в потоці автомобілів з допустимою швидкістю, адміністративного правопорушення він не вчиняв. Вважає, що вказана вище постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3375222 від 02.11.2020 винесена незаконно, з ознаками фальсифікації (в тому числі враховуючи процесуальні порушення) та з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, відтак і накладення адміністративного стягнення.

Так, серед матеріалів про адміністративне правопорушення, яке він начебто скоїв, є лише сама постанова по справі про адміністративне правопорушення ЕАМ №3375222 від 02.11.2020, зміст якої не відповідає дійсності, обставинам справи, та вимогам ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також описує неіснуюче адміністративне правопорушення. В постанові зазначено лише назву населеного пункту, в якому нібито відбулося порушення ПДР без його прив`язки до адміністративних одиниць - «район» та «область», а таких населених пунктів на території України може існувати декілька, а відтак у постанові фактично не відоме місце вчинення правопорушення.

Частинами 1 та 2 ст.276 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КУпАП, розглядаються за місцем його вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушників. Натомість, невідомою особою в форменому одязі працівника поліції за відсутності законних підстав та будь-яких доказів, не провівши розгляд справи взагалі, грубо порушуючи його права, винесено щодо нього постанову. Також при винесені постанови було порушено вимоги ст.ст.280, 251 КУпАП. Невідомою особою в форменому одязі працівника поліції не дотримано встановлених Законом обов`язків та правил розгляду адміністративної справи, рішення прийнято в прихований спосіб та без його участі в розгляді справи, а також без надання йому можливості надати пояснення (усні та письмові), заявити клопотання та скористатися правовою допомого. Виходячи з обставин справи, жодних інших доказів по справі, окрім самої постанови, наприклад показань свідків, технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів по справі, на момент розгляду справи не було. Його притягнуто до відповідальності за відсутності жодних доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено. З врахуванням наведеного позивач просить визнати дії інспектора протиправними та скасуванняти постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав, вказаних в позові.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАМ №3375222 від 02.11.2020 року, 02.11.2020 року о 14 год.56 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив швидкість руху в населеному пункті с.Якушинці на 26 км/год, рухався зі швидкістю 76 км/год, TruCam-001146, чим порушив п.12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

Згідно п.12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Згідно оспорюваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР, зокрема, за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оспорюваній постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam ТС 001146. Отже, вимірювання швидкості руху ТЗ під керуванням позивача, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу, без впливу людського фактору.

Представником відповідача на підтвердження правомірності прийнятого рішення надано суду фотознімок від 02.11.2020р., здійснений сертифікованим приладом TruCam №ТС001146, на якому зафіксовано, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км/год. Вказані обставини також підтверджуються наданим суду відеозаписом та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17650 чинним до 11.12.2020 року, згідно якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС001146, відповідає вимогам технічної документації.

При цьому, можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується: наявністю виданих Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертних висновків №04/03/02-1452 №04/03/02-1453 від 11.06.2020р.; сертифікатом серія А №006694 виданим 29.08.2012 року.

Таким чином, наведені вище обставини та положення Закону №580-VIII спростовують доводи позивача щодо неналежного факту фіксування швидкості керованого ним автомобіля, та наявності механічних чи будь-яких інших втручань в нормальну роботу приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС001146.

Посилання позивача в судовому засідані на розбіжності в часі вчинення правопорушення (згідно постанови відповідача - 14 год. 56 хв., відповідно до матеріалів фотофіксації - 15год. 03хв.), не спростовує факту керування позивачем 02.11.2020р. транспортним засобом зі швидкістю 76 км/год, що підтверджено належними доказами.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що швидкість ТЗ, яким керував позивач, вимірювалась в межах населеного пункту, та наявності на ділянці дороги, де було зупинено автомобіль під керуванням позивача: дорожнього знаку 5.70 «Фото-відео фіксування порушень ПДР»; дорожніх знаків 3.29 Обмеження максимальної швидкості 50 км, 5.45 чи 5.46 початок або закінчення населеного пункта.

А отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності на вказаній ділянці дороги встановлених обмежень швидкості, та відповідно не доведено перевищення позивачем таких обмежень. Надані суду фотозображення вказаних обставин не підтверджують.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до п.п.9,10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання ним вказаних вимог Інструкції під час винесення оскаржуваної постанови серії ЕАМ №3375222 від 02.11.2020р.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність його дій при притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та вчинення останнім 02.11.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Як на одну із підстав своїх вимог позивач посилається також на те, що розгляд справи в порушення вимог закону було проведено на місці вчинення правопорушення, чим було порушено його процесуальні права, проте вказні доводи позивача суд вважає безпідставними враховуючи наступне.

Так, слід зазначити, що згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р. III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення таких правопорушень.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд до висновку, що позов слід задоволити та: визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павленко С.І. з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 02.11.2020 року; скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павленко С.І. серії ЕАМ № 3375222 від 02.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн...

Також слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Керуючись ст.ст.1,9, 122 ч.1, 247, 251, 280, 283, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст.9,10,11,77,79, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павленко Семена Ігоровича з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 02.11.2020 року.

Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павленко Семена Ігоровича серії ЕАМ № 3375222 від 02.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду 11.02.2021 року.

Суддя: