Справа № 640/21863/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Справа № 640/21863/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 стажу роботи на СП «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «Артемвугілля» за період з 11.05.1992р. по 27.06.1996р. на посаді гірничомонтажник підземний;

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 стажу роботи як такого, що передбачений Списком № 1 на СП «Шахта ім. А.І. Гайового» ДІТ «Артемвугілля» за період з 06.08.1996р. по 31.12.1997р. на посаді гірничомонтажник підземний;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивача з 21.06.2019, урахувуючи стаж роботи та, відповідно, заробітну плату, отриману за період з 11.05.1992 по 27.06.1996 на посаді гірничомонтажник підземний та за період з 06.08.1996 по 31.12.1997 на посаді гірничомонтажник підземний за Списком № 1.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача записів у трудовій книжці є достатнім підтвердженням того, що він працював на відповідних посадах у певні періоди часу та має необхідний трудовий стаж, який надає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що позивач у період з 11.05.1992 по 27.06.1996 працював на посаді підземного гірничомонтажника в СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля», але у графі 4 його трудової книжки не вказані дати наказів № 118к та № 182к, тому зазначений період, на переконання апелянта, не може бути зарахований до загального стажу роботи позивача при призначенні пенсії.

Крім того, апелянт зазначає, що він здійснював перевірку і мав намір пізніше вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії.

Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь позивача сплачений останнім судовий збір, оскільки ПФУ є самостійною фінансовою установою і його кошти не входять до Державного бюджету.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 21.06.2019 ОСОБА_1 отримує пенсію та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , останній 11.05.1992 по 27.06.1996 та з 06.08.1996 по 28.09.2015 працював у СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля» гірничим робітником з повним робочим днем у шахті.

Крім того, окрім записів, що містяться в трудовій книжці, факт роботи позивача на зазначеному підприємстві в зазначений період підтверджується довідками від 27.03.2019 № 2703/04 та № 2703/01, виданими ДП «Артемвугілля».

Крім того, довідка № 2703/01 від 27.09.2019 ДП «Арігемвугілля» містить відомості про дати видачу відповідних наказів, а саме: Наказ №118 від 13.05.1992 та № 182к від 11.07.1992.

27.07.2019 було надіслано звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо надання роз`яснень з даного питання, а саме чому при призначенні пенсії не було враховано стаж роботи на СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля» за період з 11.05.1992 по 21.06.1996 на посаді гірничомонтажник підземний, а також стаж роботи з 06.08.1996 по 31.12.1997 на СП «Шахта ім. А.І. Гайового» ДП «Артемвугілля» як такий, що передбачений Списком 1 Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003р.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.09.2019 195472/02/С-10514 вбачається, що в трудовій книжці не вказано дати наказів № 118к та № 182к, а тому зазначений період не було зараховано до загального стажу роботи при призначенні пенсії.

Позивач, вважаючи порушеним своє право на призначення пенсії, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом № 1058-IV регламентовано принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 вищевказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Порядком № 338 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункт 3 Порядку № 338).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

У п.п. 23, 24 Порядку № 637 визначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідку на підставі документів.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

За приписами п. 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

При цьому, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 20 Постанови № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи особи та виконання нею робіт на певній посаді, є трудова книжка.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що періоди роботи позивача з 11.05.1992 по 27.06.1996 та з 06.08.1996 по 28.09.2015 у СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля» гірничим робітником з повним робочим днем у шахті, тобто на роботі за Списком № 1, підтверджується записами в його трудовій книжці.

Крім того, зазначений стаж роботи позивача також додатково підтверджується довідками від 27.03.2019 № 2703/04 та № 2703/01, № 2703/01 від 27.09.2019, виданими ДП «Артемвугілля», які, зокрема, містять відомості про дати видачу наказів № 118 (від 13.05.1992) та № 182к (від 11.07.1992), зазначений у трудовій книжці позивача.

Разом з тим, судова колегія також зазначає, що у матеріалах справи міститься наказ про результати атестації та перелік робітників, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, до якого входить і позивач.

Таким чином, документами, які були подані позивачем до пенсійного органу для призначення пільгової пенсії у їх сукупності підтверджується наявність у нього відповідного трудового стажу на роботах за Списком № 1, який надає йому право на таку пенсію.

Доводи апелянта про те, що позивач у період з 11.05.1992 по 27.06.1996 працював на посаді підземного гірничомонтажника в СП «Шахта ім. Калініна» ДП «Артемвугілля», але у графі 4 його трудової книжки не вказані дати наказів № 118к та № 182к, тому зазначений період, на переконання апелянта, не може бути зарахований до загального стажу роботи позивача при призначенні пенсії, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Водночас, у контексті аналізу зазначених доводів апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу на те, що відповідні дати наказів підтверджуються довідками, що подавалися позивачем до органу ПФУ.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Твердження апелянта про те, що він здійснював перевірку і мав намір пізніше вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії, судова колегія відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів цієї справи, позивач надав всі необхідні документи для вирішення цього питання, але відповідачем не прийнято відповідного рішення у порядку та строки, передбачені законодавством, чим порушено конституційне право позивача на пенсійне забезпечення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь позивача сплачений останнім судовий збір, оскільки ПФУ є самостійною фінансовою установою і його кошти не входять до Державного бюджету, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розподіл судових витрат проведений судом першої інстанції за результатами розгляду цієї справи, згідно зі ст. 139 КАС України, та стягнутий на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 лютого 2021 року.

Головуючий суддя

Судді: