Справа № 440/609/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р.Справа № 440/609/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

представників: позивача - Козачука О.А., відповідача - Голуненка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 29.05.20 року по справі № 440/609/20

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до Енергетичної митниці Держмитслужби

про визнання протиправною та скасування консультації,

ВСТАНОВИВ

04 лютого 2020 року Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (далі по тексту ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Енергетичної митниці Держмитслужби (далі по тексту - Енергетичної митниці Держмитслужби, відповідач), в якій просила суд визнати протиправною та скасувати консультацію Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану); зобов`язати Енергетичну митницю Дежмитслужби надати Публічному акціонерному товариству "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" нову консультацію з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги вмотивовано необґрунтованістю висновків митної консультації Енергетичної митниці ДФС з питань практичного застосування норм законодавства України з питань митної справи, від 11.10.2019, наданої на запит ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" від 12.09.2019 щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану), на підставі якої позивачем здійснено митне оформлення суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану), як товару відносно якого начебто неможливо достовірно встановити країну походження, тобто зі сплатою спеціального мита. Посилаючись на суперечність висновків митного органу щодо неможливості підтвердження країни походження суміші бутану та пропану на підставі сертифікатів походження складових вказаної суміші нормам Митного кодексу України та Закону України "Про Митний тариф України" стверджує, що фактично зазначення продавцем товару у фінальному рахунку від 17.09.2019 країни походження товару як США є декларацією про походження товару, яка відноситься до документів, що підтверджують країну походження товару згідно частин 1 та 6 статті 43 Митного кодексу України. Також зауважує, що разом із запитом від 12.09.2019 про надання митної консультації на адресу Енергетичної митниці надавалися також додаткові документи, що підтверджують країну походження товару.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 440/609/20 позов Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ідентифікаційний код 00152307) до Енергетичної митниці Держмитслужби (вул. Світлицького, буд. 28А, м. Київ 215, 04215, ідентифікаційний код 43334913) про визнання протиправною та скасування консультації, зобов`язання чинити пені дії задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано консультацію Енергетичної митниці ДФС від 11 жовтня 2019 року №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (ідентифікаційний код 00152307) за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43334913) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні нуль копійок).

Енергетична митниця ДФС, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, що мають значення, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що позовну вимогу про визнання протиправною та скасувати консультацію Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440'10 28- 70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану) було пред`явлено не до того відповідача, Енергетичної митниці Держмитслужби, оскільки лист, який позивач вважає митною консультацією надавався саме Енергетичною митницею ДФС, яка через відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів про припинення Енергетичної митниці ДФС та про правонаступництво Енергетичної митниці Держмитслужби, відсутність передавального акту, не є припиненою, продовжує діяти у відповідності до законодавства і є окремою юридичною особою. Вищенаведеного судом першої інстанції враховано не було, що призвело до порушення прав апелянта (прийнято рішення про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, як відповідач по першій позовній вимозі) та норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 , який здійснював супроводження справи зі сторони Енергетичної митниці Держмитслужби не мав законних повноважень чи компетенції надавати такі пояснення в суді від імені юридичної особи - Енергетичної митниці ДФС, через те, що не є її законним чи уповноваженим представником (не є керівником Енергетичної митниці ДФС, головою, заступником голови або членом комісії з реорганізації).

Наполягає, що позов містив недостовірні, неперевірені, надумані та такі, що не підтверджені будь-якими доказами відомості. Такі докази взагалі не збиралися позивачем та не можуть існувати з огляду на відсутність в реальному світі фактів, які б вони могли підтвердити; позивач фактично «штучно створив» предмет позову, який оскарженню не підлягає.

Виходячи з тієї обставини, що позивач просить суд визнати протиправною та скасувати консультацію Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану), та зобов`язання вчинити певні дії є підстави вважати, що під «консультацією Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 № 3440/10/28-70-19-2» позивач розуміє лист від 11.10.2019 № 3440/10/28-70-19-2№3440/10/28-70-19-2, який не є рішенням митного органу у формі митної консультації (індивідуально-правовим актом), оскільки не містить жодних приписів обов`язкових для виконання у розумінні ст.21 Митного кодексу України та не є формально обов`язковим для позивача, внаслідок чого не підлягає оскарженню в судовому порядку.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що лист від 12.09.2019 року №72/09-548н позивача лише надійшов на адресу Енергетичної митниці ДФС 18.09.2019 року, а товар відносно якого він стосується був оформлений 17.09.2019 року, відповідь надана 11.10.2019 року, що також вказує на неможливість ототожнення останньої з митною консультацією, яка не може мати зворотної дії у часі.

На переконання апелянта, наданий позивачем на товар інвойс у відповідності до якого зазначено країну походження США не може підтверджувати країну походження товару у розумінні ч.1 ст.43 Митного кодексу України, в силу якої таким документом є виключно сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Вважає, що позивач фактично неправильно кваліфікував предмет позову, або навіть штучно його підмінив з метою стягнення з державного бюджету коштів за документами, які не відображені в документах МД, яка подавалася до митного оформлення 17.09.2019, та за якою товар розмитнено та випущено у вільний обіг. Поза розумним сумнівом основною метою подачі позову позивачем є повернення сплаченого ввізного мита в розмірі 1,75 відсотка, про що прямо позивач і зазначив в своєму позові. В такий спосіб на суд покладаються повноваження митного контролю та митного оформлення, які може здійснювати лише митниця на підставі тих документів, які подані до митного оформлення разом з митною декларацією.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому він заперечує проти задоволення її вимог, просить суд апеляційної інстанції їх відхилити, а рішення суду першої інстанції в частина задоволення позову залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

З посиланням на пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 від 02.10.2019 № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», на виконання яких Енергетична митниця ДФС була реорганізована шляхом приєднання до новоутвореної Енергетичної митниці Держмитслужби, заперечує проти доводів Енергетичної митниці ДФС щодо наявності порушення її прав в результаті винесення рішення судом першої інстанції, оскільки в силу наведених норм, Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1217-р «Питання Державної митної служби», з 08.12.2019 всі права та обов`язки Енергетичної митниці ДФС (включаючи обов`язок із супроводження справ у судах) перейшли до Енергетичної митниці Держмитслужби, крім повноважень, пов`язаних з ліквідацією Енергетичної митниці ДФС.

Зважаючи на те, що позов був пред`явлений до суду першої інстанції 28.01.2020, то належним відповідачем на момент звернення до суду була саме Енергетична митниця Держмитслужби, а не Енергетична митниця ДФС, а тому слід дійти висновку, що судовим рішенням не вирішувалося питання про права, свободи та обов`язки апелянта, що в силу приписів пункту 3 частини 1 КАС України свідчить про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.

Доводи Енергетичної митниці ДФС щодо класифікації консультації як інформаційного листа, а не як консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, вважає неприйнятними та такими, що повністю дублюють доводи Енергетичної митниці Держмитслужби, викладені в процесуальних документах по справі. Вказує, що дефекти форми, яким крім відсутності реквізиту 10 (назва документа) є й відсутність реквізиту 26 (відбиток печатки), свідчить лише про недотримання Енергетичною митницею ДФС вимог вказаного вище нормативного документу, але не змінює сутності митної консультації як консультації з питань практичного застосування норм Митного кодексу України. Вважає надану Енергетичною митницею ДФС відповідь від 11.10.2019 саме митною консультацією, за якою на прохання позивача підтвердити можливість використання сертифікатів походження на бутан та пропан для підтвердження країни походження суміші бутану та пропану (LPG МІХ), яка була придбана за кордоном і надійшла на митну територію України для проходження митних процедур, митний орган надав роз`яснення, що для підтвердження країни походження суміші бутану та пропану необхідне подання сертифікату про походження саме цього товару (суміші), а не сертифікату про походження компонентів, які використані при виробництві даного товару. Вищенаведене свідчить про те, що митна консультація стосувалася конкретної ситуації з реальним товаром, який надійшов в Україну і проходив процедури митного оформлення - тобто містить одну з основних ознак відповідно до частини 1 статті 21 Митного кодексу України - консультування з питань практичного застосування норм Кодексу щодо підтвердження країни походження суміші газів (бутану та пропану) та має індивідуальний характер (може використовуватися виключно ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта".

Зауважує, що на даний момент ПАТ «Укртатнафта» фактично позбавлене можливості здійснювати митне оформлення суміші газів походженням не з Російської Федерації без сплати спеціального мита, тому посилання Енергетичної митниці ДФС на те, що митна консультація начебто не створює для Позивача персоніфікованих індивідуальних приписів і не порушує його прав є необґрунтованими.

Відповідно, логічним є те, що предметом поданого ПАТ «Укртатнафта» позову є вимога про визнання протиправною та скасування Митної консультації, а тому вказаний спосіб захисту узгоджується з нормами частини 6 статті 21 Митного кодексу України.

Враховуючи відмову митного органу за наслідками розгляду листа позивача від 03.07.2020 № 72/09-365 надати дозвіл на внесення змін до графи 47 митної декларації за формою МД-2 типу ІМ40ДЕ № UA903260/2019/000081, яка оформлена листом Енергетичної митниці Держмитслужби від 27.07.2020 № 7.6-1/15-13/1704, та містить посилання на лист Енергетичної митниці ДФС України від 11.09.2019 № 3440/10/28- 70-19-2, вважає невірними твердження апелянта про те, що митна консультація начебто фактично має зворотну дію у часі (ПАТ «Укртатнафта» звернулося за консультацією вже після митного оформлення товару).

Так, митний орган відмовився надати дозвіл на внесення змін до митної декларації, оскільки ПАТ «Укртатнафта» не подало до митного органу оригінал сертифіката походження товару «Суміш газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутан)», про що раніше повідомлено листом від 11.09.2019 № 3440/10/28- 70-19-2.

Отже, наявність листа Енергетичної митниці ДФС України від 11.09.2019 № 3440/10/28- 70-19-2 позбавляє позивача права скористатися положеннями частин 1, 2 та 4 ст.269 Митного кодексу України, та змінити протягом трьох років з дня завершення митного оформлення товару відомості, зазначені в митній декларації, прийнятої митним органом, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу.

Також відмітив, що предметом даного позову не є стягнення надмірно сплачених коштів, ніхто митний орган не підміняв і жодних його повноважень не перекладав на суд. Суд лише здійснив юридичну правову оцінку митної консультації на предмет її відповідності або невідповідності нормам законодавства.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в класифікаторі товарів УКТЗЕД взагалі відсутній такий товар як «LPG МІХ», тому вимога митного органу про надання

сертифікату на неіснуючий товар в будь-якому разі є незаконною та необґрунтованою. З метою проходження митних процедур товари класифікуються виключно відповідно до УКТЗЕД, з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, та виходячи з фізичних показників, отриманих на підставі фактичного аналізу проб.

В надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях Енергетична митниця ДФС знов підкреслила, що не припинила свою діяльність та функціонує у робочому режимі, а процес приєднання до Енергетичної митниці Держмитслужби на даний час триває.

Крім того звернула увагу суду, що аналіз положень чинного законодавства, постанови КМ України від 02.10.2019 року №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», постанови КМ України від 18.12.2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», дає підстави для висновку, що під час подачі позову, позивач повинен був врахувати, що при утворенні та припиненні державних органів слід, зокрема, розрізняти, по-перше, правонаступництво у завданнях, функціях та повноваженнях, як складових категорії компетенції органу виконавчої влади (в контексті державного органу, який уповноважений відновити права позивача), по-друге, правонаступництво щодо конкретних управлінських рішень, прав та обов`язків, що складають зміст відповідних правовідносин (в контексті державного органу, який повинен відповідати за позовом), по-третє, правонаступництво у майнових приватних правовідносинах, в яких державний орган виступає як юридична особа приватного права.

В надісланих до суду письмових поясненнях відповідач зазначив, що посилання позивача на Основні правила інтерпретації УКТЗЕД при обґрунтуванні своєї позиції щодо застосування критеріїв достатньої переробки, на думку апелянта, є абсолютно недоречним та свідчить про цілковите нерозуміння різниці між законодавчо врегульованими процедурами «визначення країни походження товарів» та «здійснення класифікації товарів». Також, не вважає лист Енергетичної митниці ДФС України від 11.09.2019 № 3440/10/28- 70-19-2 митною консультацією з підстав та мотивів, викладених в апеляційній скарзі Енергетичної митниці ДФС.

Представник позивача 28.01.2021 знов надав відзив на апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС, в якому викладено доводи, що є тотожними з первинним відзивом.

Представник апелянта в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, виходячи з мотивів та обґрунтувань, які наведені ним у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції відхилити вимоги апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2019 між компанією "NORDWIND TRADE SA" (Швейцарія) та ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" укладений контракт №945/14/2118, за умовами пунктів 1-4 якого вказана компанія зобов`язалася поставити для товариства скраплені вуглеводневі гази (суміш пропану-бутану) в кількості 6100 метричних тон у вакуумі (+/- 10%), одним лотом, виробництва США, на умовах постачання СІF порт Одеса /а.с. 13-16/.

На підтвердження кількісних та якісних характеристик суміші пропану та бутану, країни походження вказаної суміші та її компонентного складу продавцем був наданий пакет документів, які свідчать про те, що у серпні 2019 року в порту Х`юстон (штат Техас, США) на борт LPG-танкера "GLOBE ATLAS" у різні резервуари були навантажені компоненти суміші: бутан та пропан (з незначною кількістю (до 5 мас.%) супутніх вуглеводнів етану, пропілену, ізобутану, ізобутилену, тощо).

На вказані компоненти (бутан та пропан) Морською Комерційною палатою видані сертифікати походження товару, згідно яких бутан та пропан мають американське походження.

Так, 06.08.2019 на борт судна був завантажений пропан в кількості 2128,883 метричних тон у вакуумі, виробництва США, з якісними показниками згідно сертифікату лабораторних аналізів, виданого лабораторією АmSpec (США), що підтверджується коносаментом (Bill of lading) від 06.08.2019, сертифікатом походження товару (Certificate of origin) від 06.08.2019 та сертифікатом лабораторних аналізів (Certificate of analysis) від 07.08.2019 /а.с. 26-34/.

09.08.2019 на борт судна був завантажений бутан в кількості 35995,174 метричних тон у вакуумі, виробництва США, з якісними показниками згідно сертифікату лабораторних аналізів, виданого лабораторією АmSpec (США), що підтверджується коносаментом (Bill of lading) від 09.08.2019, сертифікатом походження товару (Certificate of origin) від 09.08.2019 та сертифікатом лабораторних аналізів (Certificate of analysis) від 09.08.2019 /а.с. 35-43/.

05.09.2019 в порту Лімассол (Кіпр) на борту LPG-танкера "GLOBE ATLAS" з метою отримання суміші пропану та бутану в кількості 6100 метричних тон у вакуумі здійснено змішування бутану і пропану в пропорції 69,90 мас.% бутану та 30,10 мас.% пропану відповідно до сертифікату лабораторних аналізів, виданого лабораторією АmSpec (Certificate of analysis) від 05.09.2019 /а.с. 44-46/.

Того ж дня отримана суміш бутану та пропану (LPG Міх) була перевантажена з борту LPG-танкера "GLOBE ATLAS" на борт LPG-танкера "LADY BOWER", що підтверджується сертифікатом перевантаження (Transshipment certificate) /а.с. 47-49/.

Змішування проводилося на підставі положень Інструкції INTERTANKO по змішуванню / переміщенню LPG вантажів на борту газових перевізників, 2016.

На виконання вимог абзацу (d) пункту 1 Положення INTERTANKO по змішуванню вантажів з Пропаном і Бутаном (додаток 2 до Інструкції INTERTANKO по змішуванню / переміщенню LPG вантажів на борту газових перевізників, 2016) після закінчення процедури змішування підписано новий коносамент (Bill of lading) від 05.09.2019, згідно якого в порту Лімассол (Кіпр) на борт LPG-танкера "LADY BOWER" завантажена суміш бутану та пропану (LPG Міх) в кількості 6144,506 метричних тон у вакуумі для доставки до порту Одеса (Україна) /а.с. 50-52/.

12.09.2019 товариство звернулося до Енергетичної митниці із запитом №72/09-548н щодо можливості класифікації країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану) на підставі сертифікатів походження компонентів даної суміші бутану та пропану /а.с. 11/.

На вказаний запит позивачем отримано митну консультацію від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2, відповідно до якої для підтвердження країни походження товару "LPG Міх" під час здійснення митного оформлення необхідне подання сертифікату про походження саме цього товару, а не сертифікату про походження компонентів, які використані при виробництві даного товару /а.с. 12/.

Поряд з цим, зважаючи на відсутність окремого сертифікату походження суміші бутану та пропану, отриманої на борту LPG-танкера "GLOBE ATLAS" в територіальних водах Кіпру, товариство 12.09.2019 подало попередню, а 17.09.209 додаткову митні декларації за формою МД-2, в яких вказало надходження на митну територію України 6144,506 метричних тон (графа 38 декларації) суміші скраплених вуглеводневих газів (пропан-бутану) (графа 31 декларації), країна відправлення Кіпр (графа 15 декларації), країна походження US (графа 24 декларації) /а.с. 17-18/.

13.09.2019 в порту Одеса компанією ІП "СЖС Україна" були відібрані проби товару, що надійшов на борту LPG-танкера "LADY BOWER" та складено паспорт якості від 16.09.2019 №ОD19-00212.001, згідно якого суміш скраплених вуглеводневих газів складається з бутану (68,46 мас.%), пропану (28,24 мас.%) та супутніх вуглеводнів (3,30 мас.%) /а.с. 19/.

15-17.09.2019 товар "LPG Міх" був розвантажений з LPG-танкера "LADY BOWER", що підтверджується Генеральним актом від 17.09.2019 /а.с. 20/.

Таким чином, товариство для допущення товару у вільний оборот на митній території України було змушене оформити суміш бутану та пропану як товар, щодо якого нібито неможливо достовірно встановити країну походження, а також, як наслідок, сплатити спеціальне мито в розмірі 1,75 % від митної вартості товару, що дорівнює 1 036 717,23 грн.

При цьому, не погоджуючись з митною консультацією від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання її протиправною та скасування, а також зобов`язання Енергетичну митницю надати ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" нову консультацію з урахуванням висновків суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування консультації Енергетичної митниці ДФС від 11 жовтня 2019 року №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану) суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості в цій частині, оскільки твердження митного органу про необхідність подання виключно оригіналу сертифікату про походження суміші бутану та пропану, а не її компонентів, не відповідає вимогам статті 43 Митного кодексу України.

На переконання суду першої інстанції, зазначення продавцем товару у фінальному рахунку від 17.09.2019 країни походження товару як США, є декларацією про походження товару, яка відноситься до документів, що підтверджують країну походження товару згідно частин першої та шостої статті 43 Митного кодексу України.

Також, судом зроблено висновок, що вказаний лист є саме митною консультацією, оскільки стосується конкретної ситуації з реальним товаром, який надійшов в Україну і проходив процедури митного оформлення, тобто містить основну ознаку митної консультації згідно зі статтею 21 Митного кодексу України консультацію з питань практичного застосування норм Митного кодексу України щодо підтвердження країни походження суміші газів (бутану та пропану) окремо визначеного товару, який фактично надійшов на територію України і проходив процедуру митного оформлення в Енергетичній митниці.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги, що за доводами позивача, на даний момент ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" фактично позбавлене можливості здійснювати митне оформлення суміші газів походженням не з Російської Федерації без сплати спеціального мита.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що лист від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 не є індивідуально-правовим актом, формально обов`язковим для позивача, не містить та не створює жодних обов`язкових для виконання персоніфікованих індивідуальних приписів, а відтак не може вважатися митною консультацією.

Суд відмітив, що дефекти форми оскаржуваної консультації свідчать лише про недотримання митним органом вимог ДСТУ 4163-2003 "Вимоги для оформлення документів", але не змінюють сутності митної консультації як консультації з питань практичного застосування норм Митного кодексу України.

Зауваження відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що основною метою подачі позову є повернення товариством сплаченого ввізного мита, сплаченого в розмірі 1,75 % митної вартості товару, судом оцінено критично, оскільки жодних вимог про стягнення грошових коштів позов не містить.

Резюмуючи викладене вище, суд дійшов висновку про протиправність та безпідставність висновків митного органу, викладених у митній консультації від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання Енергетичну митницю Дежмитслужби надати ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" нову консультацію з урахуванням висновків суду, суд першої інстанції зазначив, що зважаючи на частину шосту статті 21 Митного кодексу України, а також враховуючи висновки суду у даній справі щодо необхідності визнання протиправною та скасування митної консультації від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану), відповідач в силу закону повинен буде надати нову консультацію з урахуванням висновків суду у даній справі.

Підстави вважати, що відповідач будь-яким чином буде уникати виконання вказаного обов`язку у суду на даному етапі розгляду справи відсутні, отже, вказана вимога заявлена передчасно та спрямована на майбутній захист прав, свобод і інтересів останнього, які на час розгляду цієї справи ще не порушені відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже перегляду підлягає рішення суду в частині задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засаді верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 440/609/20 в частині задоволення позову не відповідає, а вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до предмету спору ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" було заявлено дві позовні вимоги: визнати протиправною та скасувати консультацію Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану) та зобов`язати Енергетичну митницю Держмитслужби надати Публічному акціонерному І товариству «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» нову консультацію з урахуванням рішення суду.

Таким чином, вимоги пред`явлено до Енергетичної митниці ДФС та до Енергетичної митниці Держмитслужби, разом з цим в якості відповідача позивачем визначено лише Енергетичну митницю Держмитслужби.

Як вбачається з даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом , Енергетична митниця ДФС перебуває в стані припинення (як і на даний час Енергетична митниця Держмитслужби). Проте, запис про її припинення у Реєстрі відсутній, а тому Енергетичну митницю ДФС не можна вважати такою, що припинила свою діяльність.

Отже, Енергетична митниця Держмитслужби та Енергетична митниця ДФС є окремими юридичними особами, та не є припиненими і продовжують діяти у відповідності до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 6 та 8 КАС України одними з принципів адміністративного судочинства, визначено зокрема, такі як верховенство права (ст.6); змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (ст.9).

За визначенням, наведеним у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

У розумінні пункту 9 частини першої статті 4 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Колегія суддів зауважує, що позивач серед іншого просив суд скасувати лист від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2, який складено саме Енергетичною митницею ДФС, який він вважає протиправною податковою консультацією. Отже, одна з вимог звернута саме до Енергетичної митниці ДФС.

Та обставина, що з 08.12.2019 всі права та обов`язки Енергетичної митниці ДФС (включаючи обов`язок із супроводження справ у судах) перейшли до Енергетичної митниці Держмитслужби, крім повноважень, пов`язаних з ліквідацією Енергетичної митниці ДФС, не спростовують те, що судом першої інстанції фактично прийнято рішення про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі (Енергетична митниця ДФС), незважаючи на те, що саме рішення вказаного органу було скасовано судом.

Водночас нормами статті 48 КАС України встановлено, що суд першої інстанції, встановивши, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Слід зазначити, що принципи адміністративного судочинства, закріплені в КАС України, є нормами прямої дії, що застосовуються судом безпосередньо. Водночас, саме принцип офіційного з`ясування обставин у справі є притаманним лише адміністративному судочинству, основним завданням якого є, зокрема, ефективний захист прав та свобод особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Отже, встановлюючи обставини у справі, суд зобов`язаний, у першу чергу, установити відповідність заявлених у справі учасників судового процесу на предмет правильності визначення їх процесуального статусу. Це означає, що приписи статті 48 КАС України у системному зв`язку з нормами статей 6 та 8 КАС України зобов`язують суд вжити заходів щодо встановлення кола осіб, які відповідають вимогам, установленим до учасників судового процесу, у тому числі, встановити відповідність сторони у справі заявленому стосовно неї статусу.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Враховуючи, що відповідачем у справі визначено лише Енергетичну митницю Держмитслужби, при цьому скасовано рішення Енергетичної митниці ДФС, яка не припинена, однак не була залучена судом в якості співвідповідача, слід дійти висновку про порушення судом першої інстанції пункту 4 частини 3 статті 317 КАС України, що є самостійною підставою для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 440/609/20.

Вищенаведене є підставою в свою чергу для відмови в задоволенні клопотання позивача про закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини 1 статті 305 КАС України.

Щодо наявності підстав для визнання протиправною та скасування консультації Енергетичної митниці ДФС від 11 жовтня 2019 року №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану) колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі по тексту МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 1 статті 21 МК України (в редакції, чинній на момент оформлення консультації від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2) визначено, що за зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на органи доходів і зборів (заінтересованих осіб), органи доходів і зборів безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 2 статті 21 МК України консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи надаються митницями за місцем розташування підприємств (за місцем проживання або тимчасового перебування громадян) або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в усній, письмовій або, за бажанням заінтересованої особи, електронній формі у строк, що не перевищує 30 календарних днів, наступних за днем отримання відповідного звернення. Консультації в письмовій формі надаються у вигляді рішень митних органів.

В силу частини 3 статті 21 МК України консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи має індивідуальний характер і може використовуватися виключно особою, якій надано таку консультацію.

Консультація з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи може бути оскаржена до органу вищого рівня в порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, або до суду як правовий акт індивідуальної дії, якщо вона, на думку заінтересованої особи, суперечить нормам відповідного акта законодавства. Визнання судом такої консультації недійсною є підставою для надання нової консультації з урахуванням висновків суду (частина 6 статті 21 МК України).

Дослідивши зміст листа Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2, який суд першої інстанції визнав митною консультацією, колегією суддів встановлено, що вказаний документ виданий не у вигляді рішення митного органу та містить лише інформацію з питань митної справи, а не консультацію з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи. Так, в листі Енергетична митниця ДФС безпосередньо зазначає, що лист ПАТ «Укртатнафта» від 12.09.2019 № 72/09-548н розглянуто та по суті викладеного у листі надається інформація.

Будь-які посилання на те, що вказана інформація надається в порядку статті 21 МК України та може бути оскаржена до суду, в листі відсутні.

Крім того, слід відмітити, що в листі від 12.09.2019 №72/09-548н, не ставилося питань, як застосовувати окремі норми законодавства України з питань митної справи. Позивач зазначаючи про своє бажання скористатися нормою ст.41 МК України, та підтвердити країну походження, отриманої внаслідок технічного блендінгу суміші, первинними сертифікатами на два складових компонента BUTANE та PROPANE просив підтвердити можливість використання сертифікатів походження на дві складові BUTANE та PROPANE, для підтвердження країни походження бутан-пропанової суміші - LPG MIX.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Однак, виходячи зі змісту листа Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 жодних приписів, які скеровані позивачу для обов`язкового виконання, в ньому не наведено, а міститься лише цитування норм МК України без висування певного припису позивачу на врегулювання конкретної митної поставки.

Лист має інформаційний характер, та фактично роз`яснює, що документом, який однозначно свідчить про країну походження товару відповідно до частини третьої статті 43 МК України є сертифікат про походження товару, а не сертифікат про походження компонентів, які використані при виробництві даного товару.

Як вбачається з матеріалів справи, лист ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" від 12.09.2019 №72/09-548н зареєстровано в Енергетичній митниці ДФС 18.09.2019 вх. №7433/10, а відповідь на вказаний лист митниці датована 11.10.2019, в той час як мигне оформлення суміші протану-бутану за МД № UA903260/2019/000081 щодо якої, як вказує позивач він і звернувся за консультацією здійснено 17.09.2019.

За таких обставин, вочевидь викладена в листі Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 № 3440/10/28-70-19-2 інформація не мала наслідком виникнення у позивача зобов`язання щодо здійснення митного оформлення товарів 17.09.2019 за МД № ІІА903260/2019/000081 зі сплатою спеціального мита.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.12.2018 р. № 9901/657/18 індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, лист Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 № 3440/10/28-70-19-2, з огляду на дату його видання, не міг бути використано позивачем при розмитненні протану-бутану за МД № UA903260/2019/000081, митне розмитнення якого було завершено 17.09.2019.

Колегія суддів зауважує, що наявність лише однієї ознаки (адресована позивачу на його запит), яка притаманна індивідуальному правовому акту, за відсутності інших обов`язкових ознак (зазначення певного припису, в якому було б зафіксовано суб`єктивне право та/чи обов`язок адресату цього акту), не наділяє інформацію Енергетичної митниці ДФС статусом індивідуально-правового акту правозастосування.

Посилання представника позивача на те, що існування листа Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 № 3440/10/28-70-19-2, як митної консультації, фактично позбавляє можливості здійснювати митне оформлення суміші газів походженням не з Російської Федерації без сплати спеціального мита, внаслідок чого до вирішення даного спірного питання ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" було змушене тимчасово призупинити закупівлю за кордоном суміші газів походженням не з Російської Федерації є припущенням, оскільки жодного рішення митного органу з посиланням на вказаний лист, як на підставу для відмови у розмитненні товару позивача, останнім не надано, а судом апеляційної інстанції не встановлено, що такі рішення приймалися.

Доводи позивача про відмову з боку митного органу в отриманні дозволу на внесення змін до графи 47 митної декларації за формою МД-2 типу ІМ40ДЕ на звернення ПАТ «Укртатнафта» від 03.07.2020 № 72/09-365, з посиланням на лист Енергетичної митниці ДФС України від 11.09.2019 № 3440/10/28- 70-19-2, не позбавляють ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" права звернення до суду з позовом про оскарження такої відмови, водночас не свідчать про те, що вказаний лист є митною консультацією.

Відповідно до статті 23 МК України за письмовими зверненнями декларантів або уповноважених ними осіб митні органи приймають попередні рішення щодо застосування окремих положень законодавства України з питань державної митної справи. Такі рішення виносяться до початку переміщення товарів через митний кордон України. Попередні рішення приймаються, окрім іншого, з питань визначення країни походження товарів.

Порядок прийняття, відкликання попереднього рішення про країну походження товару затверджено наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2012 № 737 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку для одержання попереднього рішення заявник подає до митного органу звернення про прийняття попереднього рішення про країну походження товару, заповнене за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку попереднє рішення приймається до початку переміщення товарів через митний кордон, але не пізніше ніж через 150 днів з дня надходження до митного органу такого звернення, за умови, що декларантом або уповноваженою ним особою повідомлено всі необхідні для прийняття такого рішення дані про товар.

Слід зазначити, що як встановлено судом апеляційної інстанції від ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" не надходило на митницю звернення про прийняття попереднього рішення про країну походження товару у порядку, встановленому наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2012 № 737, а Енергетичною митницею ДФС відповідно не приймалось попереднє рішення про країну походження товару.

Фактично, звернення ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" від 12.09.2019 № 72/09-548н розглядалось в загальному порядку відповідно до положень Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55, а не в порядку ст.21 МК України.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду листа позивача від 12.09.2019 № 72/09-548н, як звернення з надання консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи, а тому висновок суду першої інстанції про визнання листа Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 митною консультацію є хибним та таким, що спростовується дослідженими матеріалами справи.

Щодо змісту листа Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 про документ, який однозначно свідчить про країну походження товару відповідно до частини третьої статті 43 МК України колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

У розумінні ч.3 ст.43 МК України сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець не прирівнює сертифікат про походження товару до сертифікату про походження компонентів, які використані при виробництві даного товару.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що у листі Енергетичної митниці ДФС від 11.10.2019 №3440/10/28-70-19-2 норми ст.ст.36, 40, 43 МК України викладені в іншій редакції ніж це було передбачено МК України станом на час виникнення спірних відносин.

Також колегія суддів вважає, що предметом спору не є правильність встановлення митним органом класифікаційного коду товару згідно УКТЗЕД, розмитнення якого завершене, а тому у суду першої інстанції були при вирішенні цієї справи були відсутні підстави надавати оцінку процесам змішування пропану та бутану та перевіряти суміш останніх на відповідність критеріям достатньої переробки, за результатами виконання технічного блендінгу (змішування).

Крім того, суд першої інстанції припустився помилкового висновку про те, що на час надання вказаної відповіді від 11.10.2019 товар (суміш бутану-пропану), який надійшов в Україну, проходив процедури митного оформлення, оскільки митне оформлення було завершено ще 17.09.2019, що не спростовується позивачем по справі та підтверджено дослідженими матеріалами справи.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З огляду на викладене, вимога позивача про визнання протиправною та скасування консультації Енергетичної митниці ДФС від 11 жовтня 2019 року №3440/10/28-70-19-2 з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи щодо визначення країни походження суміші газів вуглеводневих скраплених (пропан-бутану) задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п.1, п. 4 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції не надано належної оцінки вказаній позовній вимозі, зроблено помилковий висновок про наявність підстав для її задоволення, а також невірно застосовано до спірних відносин норми МК України, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 440/609/20 підлягає скасуванню в частині задоволенні позову, з прийняттям в цій частині постанови про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням результатів розгляду апеляційної скарги та приписів ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 440/609/20 в частині задоволення позову скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Енергетичної митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування консультації - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 10.02.2021 року