Справа № 260/96/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 260/96/19
адміністративне провадження № К/9901/3747/21. К/9901/3781/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Соколова В.М., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Петруня Миколи Миколайовича представника Ганчака Павла Івановича
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року
у справі №260/96/19
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням поданих заяв про збільшення та уточнення позовних вимог від 16 березня 2020 року просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України №69 о/с від 29 грудня 2018 року про розірвання контракту про проходження військової служби в Національній гвардії України з солдатом ОСОБА_2 , кулеметником 3 відділення 1-го взводу 8 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону за пп. ,,ж п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем);
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України №315 від 29 грудня 2018 року про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_2 , кулеметника 3 відділення 1-го взводу 8 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону з 31 грудня 2018 року;
- поновити солдата ОСОБА_2 , кулеметника 3 відділення 1-го взводу 8 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону на військовій службі (згідно контракту від 29 квітня 2016 року);
- стягнути з відповідача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 31 грудня 2018 року та матеріальне забезпечення з розрахунку: компенсація за невикористані відпустки в період за час вимушеного прогулу; матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за час вимушеного прогулу; компенсація за речове та продовольче забезпечення за час вимушеного прогулу;
- визнати протиправним та скасувати висновок та протокол №22 від 22 листопада 2018 року засідання атестаційної комісії Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про клопотання перед командуванням частини про звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем солдатом ОСОБА_2 , кулеметником 3 відділення 1-го взводу 8 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України №315 від 29 грудня 2018 року в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_2 , кулеметника 3 відділення 1-го взводу 8-ї стрілецької роти 4-го стрілецького батальйону з 31 грудня 2018 року.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
02 лютого 2021 року до Верховного Суду надійшли касаційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Петруня Миколи Миколайовича представника Ганчака Павла Івановича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі №260/96/19, які зареєстровані адміністративними провадженнями К/9901/3781/21 та К/9901/3747/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційних скарг вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, тобто дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби.
З матеріалів касаційних скарг вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді кулеметника 3 відділення 1-го взводу 8 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону, яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
Таким чином, в силу вимог пункту першого частини шостої статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданими касаційними скаргами оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Оцінивши доводи касаційних скарг та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржниками не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційних скаргах відсутні та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційних скарг.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданими касаційними скаргами слід відмовити.
Разом з тим, у касаційних скаргах порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.
В обґрунтування клопотань зазначено, що повний текст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року було складено 14 грудня 2020 року, її копію позивач отримав 28 грудня 2020 року, а із касаційними скаргами позивач та його представник звернулись до Верховного Суду 27 січня 2021 року (відповідно штемпелю на конвертах).
Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційних скарг документами.
Відповідно до вимог частини другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення
За наведених обставин суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 та адвоката Петруня Миколи Миколайовича представника Ганчака Павла Івановича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.
3. Відмовити у відкритті касаційних проваджень за касаційними скаргами ОСОБА_1 та адвоката Перуня Миколи Миколайовича представника Ганчака Павла Івановича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі №260/96/19.
4. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційними скаргами та доданими до скарги матеріалами направити особам, які подали касаційні скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

.................................
.................................
.................................

А.В. Жук
В.М. Соколов
Н.В. Шевцова
Судді Верховного Суду