Справа № 2-а-4455/10/0270
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2010-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 р. Справа № 2-а-4455/10/0270 м. Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Чернюк Алли Юріївни,

при секретарі судового засідання: Котюжанській Тетяні Олександрівні

за участю представників сторін:

позивача : Костенко О.А.

відповідача : Непийвода І.А.

свідка: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до: Державної податкової інспекції у м. Вінниці

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) з позовом до Державної податкової інспекції у м. Вінниці (далі - ДПІ у м. Вінниці) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27.10.2010 року №/0, №/0 та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.10.2010 року №, №.

Адміністративний позов мотивований тим, що 27.10.2010 року ДПІ у м. Вінниці, на підставі акту перевірки №2347/17/ НОМЕР_1 від 19.10.2010 року "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 ", було прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 від 27.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 10189,06 грн. та №/0 від 27.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 15768 грн., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 27.10.2010 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 262793,50 грн. та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 27.10.2010 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 41,28 грн., внаслідок порушення п.9.4 ст.9, п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР, ст.1, ст.2, ст.4, ст.5 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 28.06.1999 №746/99, ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 за №13-92, п.1 п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР , ст.ст. 1, 2, 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996 №98/96-ВР.

Крім того, позивач в позові зазначає про те, що між ВАТ "Літинський молочний завод" та ФОП ОСОБА_2 було укладено відповідний договір доручення на закупівлю молока. Відповідно до вказаного договору повірений зобов`язаний здійснювати розрахунки за заготовлене молоко із здавачами за рахунок коштів довірителя. Тобто, кошти, що надходили від ВАТ "Літинський молочний завод" на закупівлю молока не можуть вважатися виручкою ФОП ОСОБА_2 , оскільки отримувалися не як власний дохід, а для виконання договору доручення.

Отже, позивач вважає, що висновки викладені в акті перевірки №2347/17/ НОМЕР_1 від 19.10.2010 року є безпідставними, необґрунтованими, а відтак прийняті на підставі нього податкові повідомлення - рішення №/0, №/0 від 27.10.2010 року та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №, № від 27.10.2010 року, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні не погодилася із заявленими позовними вимогами з мотивів, викладених в наданих суду письмових запереченнях (а.с.27-30). Крім того, зазначила, що ДПІ у м. Вінниці, приймаючи оскаржувані рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

При розгляді справи судом було заслухано пояснення свідка ОСОБА_1 головного державного податкового ревізора інспектора відділу контрольно перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у м. Вінниці, який під присягою про кримінальну відповідальність встановлену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиві показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав, підтвердив факти щодо порушень встановлених в ході позапланової перевірки позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

ОСОБА_2 зареєстрований Виконавчим комітетом Вінницької міської Ради як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа 10.08.2009 року за № 0036525, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Вінниці з 11.08.2009 року, є платником єдиного податку, що стверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії НОМЕР_2 з терміном дії - 2009 рік.

Здійснюючи підприємницьку діяльність, позивач надавав послуги по збору молока від населення та доставку його на територію заводу, про що 31.08.2009 р. був укладений договір про надання послуг № 26 з ВАТ "Літинський молочний завод".

На виконання п. 1-1 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", відповідно до направлення від 16.08.2010 № 1911/17 (наказ від 16.08.2010 року) виданого Державною податковою інспекцією у м. Вінниці, ОСОБА_1 головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у м. Вінниці, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 11.08.2009 року по 30.06.2010 року відповідно до затвердженого плану перевірки, результати якої знайшли своє відображення в акті №2347/17/ НОМЕР_1 від 19.10.2010 року.

Документальною позаплановою перевіркою встановлені порушення СПД ОСОБА_2 :

- ст.1, ст.2, ст.4, ст.5 Указу Президента України "Про внесення змін до Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 28.06.1999 №746/99, ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 за №13-92 у результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, в сумі 10189,06 грн.;

- п.9.4 ст.9, п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №168/97-ВР, СПД ОСОБА_2 занижено податкове зобов`язання по податку на додану вартість за період січень 2010 року на суму 10512 грн.;

- п.1 п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР, через не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій РРО;

- ст.ст. 1, 2, 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996 №98/96-ВР,

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у м. Вінниці прийнято податкові повідомлення-рішення №/0 від 27.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 10189,06 грн. №/0 від 27.10.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 15768 грн., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 27.10.2010 року, в сумі 262793,50 грн., як то передбачено п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 27.10.2010 року, в сумі 41,28 грн., як то передбачено п.1 ст.8 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996 №98/96-ВР.

Вирішуючи спір по суті суд визнає заявлені вимоги позивача щодо скасування прийнятого відповідачем рішення необґрунтованими виходячи з наступного.

Держава гарантує право на підприємницьку діяльність, яку не заборонено, кожному громадянину України через систему норм національного законодавства шляхом створення сприятливого клімату для розвитку підприємництва.

Згідно з п.п.9.12.1 п. 9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством із цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Таким спеціальним законодавством, зокрема є Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 №727/98.

Положеннями ст.1 цього Указу передбачено, що спрощена система обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, як фізичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Отже, реалізація права суб`єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

В свою чергу, виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб`єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто, у разі переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, платником єдиного податку застосовується касовий метод, при якому враховуються всі кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок та в касу, незалежно від того куди ці кошти потім розподіляються.

Таким чином, суб`єкт малого підприємництва для оподаткування єдиним податком повинен враховувати всі надходження, отримані на розрахунковий рахунок та в касу від продажу продукції (товарів, робіт, послуг), суми позареалізаційних доходів, виручки від іншої реалізації.

У разі порушення вимог, установлених статтею 1 наведеного Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Встановлений законодавством обов`язок платника цього податку перейти на загальну систему оподаткування в таких випадках означає, що з настанням обставин, які виключають можливість суб`єкта господарювання перебувати на спрощеній системі оподаткування (в т.ч. перевищення обсягів виручки) останній втрачає право на сплату єдиного податку та зобов`язаний сплачувати податки, збори (обов`язкові платежі) на загальних підставах.

Отже, наведені норми дають суду підстави стверджувати про те, що наявність хоча б однієї з таких підстав як: загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку; здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для підприємців платників єдиного податку; перевищення обсягу виручки, максимально встановленого для платників єдиного податку; недотримання форми розрахунків передбачають перереєстрацію платника єдиного податку платником податків на загальних підставах. Недотримання строків такої перереєстрації тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки, відповідачем з метою дослідження фактичного об`єму виручки від здійснення господарської діяльності, було направлено запит ДПА у Вінницькій області №2029/7/17-222 від 25.08.2010 року до Хмільницької ОДПІ Літинське відділення стосовно взаємовідносин СПД ОСОБА_2 із ВАТ "Літинський молочний завод". Отримавши відповідь від ДПА у Вінницькій області №21456/7/17-222 від 20.09.2010 року та копії первинних документів стосовно отримання СПД ОСОБА_2 коштів на закупівлю молока та отримання винагороди, відповідач встановив, що СПД ОСОБА_2 за друге півріччя 2009 року отримав виручку в загальній сумі 538010,68 грн. від ВАТ "Літинський молочний завод", чим занизив обсяг виручки від реалізації товарів, робіт та послуг за друге півріччя 2009 року на суму 441510,68 грн., оскільки відповідно до поданого СПД ОСОБА_2 звіту обсяг виручки становив 96500 грн.

Також, судом встановлено, що СПД ОСОБА_2 подав декларації про отримані доходи за перше півріччя 2010 року, згідно яких задекларований валовий дохід відсутній. Натомість перевіркою податкового органу було виявлено те, що за перше півріччя 2010 року СПД ОСОБА_2 отримав валовий дохід в загальній сумі 52558,70 грн. від ВАТ "Літинський молочний завод", незважаючи на те, що договір доручення на закупівлю молока №26 від 31 серпня 2009 року діяв виключно до 31 грудня 2009 року. Свідченням того, що СПД ОСОБА_2 у 2010 році отримував на розрахунковий рахунок кошти (готівку) від ВАТ "Літинський молочний завод" є видаткові касові ордери (від 05, 12 та 25 січня 2010 року) виписані від імені товариства. Втім фактично ж, згадані кошти (готівку) позивач отримував не під звіт, оскільки не вважався працівником ВАТ "Літинський молочний завод" та за відсутності цивільно правових взаємовідносин. На ряду з цим, позивач міг проводити закупівлю (організацію приймання молока від населення) молоко продукції за рахунок власних коштів, а після здавання цієї продукції ВАТ "Літинський молочний завод" отримувати від останнього відшкодування витрачених ним сум.

Відповідно до п.п. 2.3.1, п.2.3 ст.2 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 №168/98-ВР особа підлягає обов`язковій реєстрації як платник ПДВ у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (робіт), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов`язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Згідно п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість": "Датою виникнення податкових зобов`язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківський установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до п.9.4 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст.2 цього Закону, то така особа зобов`язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

З огляду на зазначене та відповідно до п.9.4 ст.9, п.п. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" СПД ОСОБА_2 було занижено податкове зобов`язання по податку на додану вартість за період січень 2010 року на суму 10512,00 грн.

Більш того, оскільки СПД ОСОБА_2 у січні 2010 року проводив розрахункові операції за готівкові кошти на загальну суму 52558,70 грн. без застосування реєстраторів розрахункових операцій і книги обліку розрахункових операцій та здійснював торгівельну діяльність за готівкові кошти без придбання торгового патенту, чим фактично порушив п.1 п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР та ст.ст. 1, 2, 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23.03.1996 №98/96-ВР, у зв`язку з чим до суб`єкта господарювання були застосовані відповідачем штрафні санкції у п`ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг) та нараховано штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за весь термін діяльності із зазначеним вище порушенням.

Враховуючи вказані норми, 27.10.2010 року ДПІ у м. Вінниці було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 27.10.2010 року про нарахування податку на додану вартість в загальному розмірі 15768,00 грн., (в т.ч. основний платіж 10512,00 грн., штрафна санкція 5256,00 грн.) та №/0 від 27.10.2010 року про нарахування податку з доходів фізичних осіб в загальному розмірі (основний платіж) 10189,06 грн. а також винесенні рішення про застосування до СПД ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій №, № від 27.10.2010 року, якими застосовано суми штрафних санкцій в розмірі 262793,50 грн. та 41,28 грн. відповідно.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №/0, №/0 від 27.10.2010 року та рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №, № від 27.10.2010 року є обґрунтованими та правомірними, а ДПІ у м. Вінниці обґрунтовано визначило суму податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість, а також правомірно застосувала до позивача штрафні (фінансові) санкції.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених вище обставин в їх сукупності суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому в позові, з підстав у ньому заявлених слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70, 71, 79, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 13.12.10

Суддя Чернюк Алла Юріївна