Справа № 754/10867/20
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/7/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

за участі: представника позивача - Спаського А.Ю.

представника третьої особи - Полішука М.В.

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Глущенка Петра Миколайовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Глущенка Петра Миколайовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.07.2020 року поліцейським роти батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшим лейтенантом поліції Глущенко Петром Миколайовичем було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2866856 за ст. 126 ч. 1 КУпАП України, та накладено штраф в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови зазначено, що 24.07.2020 року о 01.27.37 /М 06 км/ водій керував ТЗ у якого в темну пору доби не працювала права фара в режимі ближнього світла при перевірці документів виявлено відсутність діючого полісу ОЦСВНТЗ чим порушив п. 2.1 ПДР (відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ). Адміністративне стягнення, якому його було піддано постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2866856 від 24.07.2020 року не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи виходячи з нижчевикладеного. Позивач зазначає, що вважає дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 126 ч. 1 КУпАП України протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, тобто факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський Глущенко П.М. не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 УКпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський Глущенко П.М. проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Разом з тим, після висловлення звинувачень, поліцейським Глущенко П.М. , незаконно як вказано в постанові на місці зупинки виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, поліцейський Глущенко П.М. грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП. Під час своїх пояснень він вказував поліцейському Глущенко П.М. про те, що є учасником бойових дій, тому страховий поліс йому не потрібен, так як законом передбачено, що дана категорія відноситься до Моторно-транспортного бюро України які і відшкодовують збитки в разі настання події. Але дані пояснення поліцейський Глущенко П.М. залишив поза увагою та виніс постанову якої притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Відповідач, як уповноважена особа підрозділу Національної поліції, на яку покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, мав право вимагати у позивача пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише у встановлених законом випадках. Тобто, право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом, а саме: при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, які не мали місце в даних правовідносинах. Позивач зазначає, що є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.05.2015 року, а тому відповідно до ст.. 13-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він звільнений від обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності на території України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Глущенка Петра Миколайовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Призначено справу до розгляду в позовному провадженні в судове засідання.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Постанови, 24.07.2020 о 01 год. 27 хв. водій, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , на 19 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп, у якого в темну пору доби не працювала права фара в режимі ближнього світла та при перевірці документів виявлено відсутність діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 2.1. ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). Внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) (далі - Інструкція)., у відповідності до першого абзацу пункту 5 розділу IV Інструкції. Порядок розгляду адміністративної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (складання інспектором Держабтоінспекції протоколу про правопорушення, розгляд адміністративної справи на підставі цього протоколу уповноваженим органом - Управлінням Державтоінспекції та за результатами її розгляду винесення постанови цим органом) був змінений з урахуванням положень Закону України «Про Національну поліцію» та внесенням змін до КУпАП. Тобто, на теперішній час, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається, саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання), а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час. Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена Відповідачем за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення, а не за місцем розташування БПП в селі Чайки УПП у Київській області ДПП чи УПП у Київській області ДПП (які не мають повноважень здійснювати розгляд адміністративних справ та виносити відповідні постанови). Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином посилання Позивача на статтю 33 КУпАП та нібито її порушення Відповідачем не відповідають дійсності. Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Крім того, що виходячи з приписів частини 1 статті 126 КУпАП, частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух", пунктів 21.2, 21.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції. Наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат). У Відповідача були наявні достатні підстави вважати, що особа вчинила правопорушення. Існування наведених обставин і зумовило виникнення в інспектора поліції права на реалізацію повноважень вимагати в Позивача пред`явлення документів, що підтверджують відповідне право особи. Дані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 06.04.2016 у справі № 753/457/16-а. Відтак, на виконання вищевказаних вимог та вимог статей 268, 278, 279 КУпАП, Відповідач, розпочавши розгляд справи, назвав своє ім`я, посаду та спеціальне звання, зазначив порушення, яке вчинив Позивач, а саме керував транспортним засобом у якого в темну пору доби не працювала права фара в режимі ближнього світла та при перевірці документів виявлено відсутність діючого полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, пояснив Позивачеві його права та надав можливість надати письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення. Жодних клопотань Позивач не заявляв. Після чого інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив Позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на Позивача в розмірі 425 грн. 00 коп.) та виніс Постанову. З вищенаведеного можна зробити висновок, що винесення постанови Відповідачем в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення Позивачем було здійснено відповідно до та в межах чинного законодавства. Щодо тверджень Позивача, що в даному випадку він нібито був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності при керуванні та здійсненні руху автомобілем ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , представник зазначає наступне. Згідно пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відповідно до Рішення Конституційного суду України (№1-6/2014, 7-рп/2014) від 23.12.2014 року щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Конституційний Суд України вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо). Проте ні на місці вчинення правопорушення та винесення Постанови, ні при зверненні до суду позивач не надав жодних матеріалів, які були підставою для керування Позивачем автомобілем 24.07.2020 на 19 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп.

Також в матеріалах справи наявне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 . Проте у вказаному Свідоцтві чітко зазначено, що особою, яка власником (володільцем) транспортного засобу ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , є саме ОСОБА_4 , а не позивач. Також наявна особлива відмітка «СВ_ВО КХМ100055 ДОВ.- РАХ. № ДПІ142830 від 06.12.2011 має право керувати ОСОБА_5 ». Тобто, належним власником (володільцем) вказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , а належним користувачем (без права володіння) є ОСОБА_5 . Проте Позивач, ОСОБА_1 , жодним чином не фігурує у змісті вказаного Свідоцтва, вказаний документ не встановлює жодних прав, зокрема, володіння, Позивача відносно транспортного засобу ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 . Враховуючи вищезазначене, відсутність підстав для звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку, Позивач керуючи автомобілем транспортного засобу ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , був зобов`язаний дотримуватись положень ПДР, Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо наявності полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (пункт 21.4 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). На офіційній веб сторінці Моторно (транспортного) страхового бюро України, можна перевірити чи дійсний договір внутрішнього або міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності автовласників на певну дату за номером бланка поліса, чи забезпечений транспортний засіб на певну дату за державним номером або VIN-кодом автомобіля та отримати дані про страховика, який видав поліс. Згідно інформації Централізованої бази даних МТСБУ, яку можна отримати на даному веб ресурсі, транспортний засіб Позивача, ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 24.07.2020, тобто, в день винесення оскаржуваної Постанови. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Крім того, позивач визнає факт, що 24.07.2020 на 19 км автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп він керував неналежним йому транспортним засобом ВАЗ 2107, н.з. НОМЕР_2 , без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відтак, твердження Позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Вищенаведене дає підстави вважати, що Позивач звернувся до суду з позовною заявою не з метою захистити свої порушені права та інтереси, а з метою уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення. Проте сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Позивач в судові засідання не з`являвся, представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв.

Представник Департаменту патрульної поліції проти задоволення вимог позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та дав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 24.07.2020 року поліцейським роти батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області старшим лейтенантом поліції Глущенко Петром Миколайовичем було складено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2866856 за ст. 126 ч. 1 КУпАП України, та накладено штраф в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови зазначено, що 24.07.2020 року о 01.27.37 /М 06 км/ водій керував ТЗ у якого в темну пору доби не працювала права фара в режимі ближнього світла при перевірці документів виявлено відсутність діючого полісу ОЦСВНТЗ чим порушив п. 2.1 ПДР (відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

У відповідності до положення ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами п.2.1 ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положення п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом..

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Вказана обставина підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого на його ім`я.

З огляду на це, ОСОБА_1 звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України № 1961-ІУ від 01 липня 2004 року, транспортними засобами, що належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди, тощо).

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності іншій особі - ОСОБА_4 . Проте, при собі позивач мав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тому керував автомобілем на законній підставі.

Відповідно до Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобі, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, позивач на час складання оскаржуваної постанови є належним користувачем транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності іншій особі - ОСОБА_4 .

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі пунктів 6-32 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388: транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі «Особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено відповідний запис.

Тому, суд позбавлений можливості погодитись з твердженням позивача про те, що під час складання протоколу він маючи статус учасника бойових дій особисто керував належним йому транспортними засобами - автомобілем марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_2 .

За правилами ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню як протиправна.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ч.1 ст.126, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.71, ч.4 ст.159, ч.2 ст.175, ч.1 ст.205, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області Глущенка Петра Миколайовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2021 року.

Суддя