Справа № 752/12674/20
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження номер 2-а/752/148/21
УХВАЛА

05.02.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря судового засідання Шевчук М.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Талденка Івана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача інспектора патрульної поліції 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Талденка Івана Миколайовича, в якому просив суд скасувати постанову відповідача від 16.11.2019 року серії ЕАК № 1756243 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою інспектора патрульної поліції 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Талденка І.М. від 16.11.2019 року серії ЕАК № 1756243, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З винесеною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки, Правил дорожнього руху не порушував. Відповідач при розгляді та складенні постанови відносно позивача положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки. Висновки інспектора ґрунтуються на неповному та необ`єктивному розгляді справи, відсутні докази вчинення позивачем правопорушення. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2020 року, було продовжено строк розгляду даної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, та відкладено розгляд справи на 04.12.2020 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року, було продовжено строк розгляду даної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, та відкладено розгляд справи на 05.02.2021 року.

Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід залишити без розгляду за наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора патрульної поліції 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Талденка І.М. від 16.11.2019 року серії ЕАК № 1756243, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до копії постанови серії ЕАК № 1756243від 16.11.2019 року, встановлено, що 16.11.2019 року о 23-03 год. в м. Києві по проспекту Свободи, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що позивачу копія постанови вручена не була, та не зафіксовано у встановленому порядку відмову позивача від підпису та отримання постанови.

Крім того, в постанові відсутні зазначення про докази, які б підтверджували винність позивача та, які були взяті до уваги відповідачем при розгляді справи, зокрема, наявність відео фіксації правопорушення.

Позивач вказує, що 16.11.2019 року вимог ПДР України не порушував, та докази його винуватості відсутні, а відтак постанову слід визнати незаконною та скасувати, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду в липні 2020 р.

Будь-які клопотання щодо поновлення пропущеного строку для звернення до суду із даним позовом, матеріали справи не містять, та стороною позивача суду надано не було.

Суд звертає увагу сторони позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Звертаючись до суду в липні 2020 року, позивач зазначив, що 16.11.2019 року його було зупинено відповідачем та за місцем зупинки було винесено постанову, однак, до суду позивач звернувся лише 01.07.2020 року, не зазначивши про поважність причин пропуску встановленого законом десятиденного строку для звернення з позовом до суду.

Заява про поновлення строку звернення до суду із заначенням причин поважності пропуску позивачем строку, до суду не надходила.

Суд вважає, що позивач 16.11.2019 року був обізнаний про порушення своїх прав, якщо вважав їх порушеними, на місці винесення постанови, однак, звернувся до суду лише в липні 2020 року, тобто із порушенням встановленого законом строку.

Окремо слід зазначити про те, що сторона позивача жодним чином не обґрунтувала причини пропуску строку звернення до суду, та суд вважає, що позивач мав реальну можливість вчасно звернутись до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів у строки, визначені ст. 122 КАС України.

Суд звертає увагу сторони позивача на те, що з точки зору закону поважними причинами пропуску строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З точки зору закону дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Позивачем не заявлено про пропуск строку з поважних причин та не надано суду доказів поважності причин несвоєчасного звернення до суду, які б давали суду підстави для визнання цих причин поважними та достатніми для поновлення цього строку.

Виходячи з цих обставин, суд вважає, що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого законом строку, при цьому не навів обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 122 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем було пропущено строк для звернення з даним позовом до суду, із заявою про поновлення строку, оскільки, останній, було пропущено з поважних причин, сторона позивача до суду не зверталась, а відтак, суд приходить до висновку про залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 289, 291 КУпАП, ст.ст.122, 123, п.8 ч.1 ст.240, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 7 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Талденка Івана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.П. Чередніченко