Справа № 229/3916/20
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 229/3916/20
Номер провадження 2-а/229/1/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого-судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О.А.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача Штукіна В.А.

представника відповідача Ларіної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дружківської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дружківського міського суду Донецької області 31 серпня 2020 року із вказаним позовом, в якому просила визнати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 156 КУпАП, незаконною та скасувати.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2550 гр. постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року

Вважає цю постанову незаконною та такою що підлягає скасуванню за таких підставах.

Вона притягнута до адміністративної відповідальності за те, що нібито 31 липня 2020 року о 18 год. 40 хв. перебуваючи на робочому місті продавця в магазині розташованому за адресою : АДРЕСА_1 здійснила продаж однієї пляшки слабоалкогольного напою «Revo", зміст спирту 8,5% за ціною 38,60 грн. неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила правопорушення , передбачене ч. 2 ст.156 КУпАП.

При цьому, незважаючи на те, що вона не визнала свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, члени комісії справу розглянули формально, без допиту неповнолітньой ОСОБА_2 , свідків з її боку та з боку осіб, які склали протокол.

Втім, по-перше, 31 липня 2020 року о 18 год. 40 хвл., перебуваючи на робочому місті продавця в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 вона побачила, що в приміщення магазину зайшла молода жінка з пляшкою слабоалкогольного напою "Revo" подивилась на прилавок, вітрини та пішла з магазину, а через декілька секунд повернулась з працівником поліції, який став показувати їй свідоцтво про народження та звинуватив у тому, що вона навмисно продала напій неповнолітній.

Операція по продажу слабоалкогольного напою не була проведена через касовий апарат, тобто фактично не була здійснена.

Більш того, пізніше від покупців вона дізналася, що ця дівчина та ще декілька дівчат приїхали до магазину на автомобілі "Дастер" білого кольору з поміткою "102". Разом з ними перебував й той працівник поліції.

Тобто дії працівника поліції схожі на провокацію.

Крім того, вона дійсно перебувала в магазині на робочому місті, але лише доглядала за відділом з спиртними напоями, бо цей відділ належить підприємцю ОСОБА_3 , та на ньому працює іншій продавець, яка в той день трохи раніше пішла додому, бо запізнювалась на автобус.

По-друге, у порушення вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення у її присутності не складався, не були роз`ясненні її права та обов`язки.

Хоча вона і була присутня на комісії, але копію постанови вона отримала лише 20 серпня 2020 року, тому просить поновити їй строки.

Просить скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн.

01 вересня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме, сплати судового збору (а.с.6-7).

11 вересня 2020 року до Дружківського міського суду від позивача надійшла копія квитанції про сплату судового збору на виконання ухвали суду (а.с.13).

14 вересня 2020 року провадження по справі було відкрито та справу призначено на 13 жовтня 2020 року (а.с.14-15).

09 жовтня 2020 року до Дружківського міського суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.18-19).

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала у повномуу обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача Штукін В.А. до судового засідання з`явився, підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Ларіна М.В., діюча на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення позову, надала суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що 11 серпня 2020 року позивач була присутня на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті, де надала свої пояснення, якими не заперечувала продаж слабоалкогольного напою неповнолітній особі. Факт вини підтвердила особисто, про що зроблено відповідну відмітку у постанові. За результатами розгляду вищевказаного протоколу було винесено постанову від

11 серпня 2020 року № 14 про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 2550,00 грн. Вважає, що оскаржувана постанова була винесена законно та обґрунтовано на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, тому підстав для скасування постанови немає. Також не має підстав для поновлення строку на оскарження постанови.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 липня 2020 року поліцейським Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області Пірожок О.Г. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП при тих же обставинах які викладені в Постанові за №20-48 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року. Матеріали направлені до адмінкомісії до розгляду.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , які надані нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , така підтвердила факт придбання ОСОБА_2 слабоалкогольного напою "Revo" у вказаному магазині, продаж яких здійснений ОСОБА_1 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , наданих нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, така підтвердила факт придбання нею у магазині за вищевказаною адресою слабоалкогольного напою "Revo", продаж товару здійснила продавець ОСОБА_1 .

Також, до матеріалів справи долучений рапорт працівника поліції про факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та її пояснення у протоколі, що вона повернула гроші за слабоалкогольний напій "Revo".

Згідно з випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ліцензії Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Донецькій області, ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа-підприємець та є суб`єктом господарювання, має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями строком дії до 19 квітня 2021 року .

Відповідно до трудового договору від 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу продавця продовольчих товарів до ОСОБА_6 , який не має ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до постанови від 11 серпня 2020 року за №20-48 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружкіської міської ради, ОСОБА_1 , знаходячи на робочому місці в магазині за адресою: АДРЕСА_1 реалізувала слабоалкогольний напій "Revo", вмістом спирту 8,5% вартістю 38,60 грн. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є порушенням ч.2 ст. 156 КУпАП, за що ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 56 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. (а.с.3).

Відповідно до постанови адміністративної комісії ОСОБА_1 з`явилась на розгляд протоколу, провину не визнала.

Частиною 2 статті 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, адміністративна комісія Виконавчого комітету Дружківської міської ради вважала доведеним обставини вчинення ОСОБА_1 порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП, постановила - накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 2550 грн.

Висновок про провину ОСОБА_1 комісія зробила виключно на визанні ОСОБА_1 своїй вини, без дослідження інших доказів.

Але, як вибачається із протоколу № 14 засідання адміністративної комісії від 11 серпня 2020 року та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вину вона не визнала (а.с.21).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили, що вони є членами комісії, що під час розгляду адміністративних матеріалів ОСОБА_1 провину не визнала, але після того, як один із членів комісії вказав їй, що вона раніше у поясненнях погоджувалась із скоєним, ОСОБА_1 визнала провину. Цього було достатньо для того, щоб визнати ОСОБА_1 винною особою та притягнути до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення: а саме: ст. 254, ст. 256, ст. ст. 248, 249, п. 5 ч. 1 ст. 278, ст. 268, ст. ст. 276, 279, 283, 284, 258 КУпАП зазначено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз`яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним, повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч.2 ст.156 КУпАП (ч.1 ст.218 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, перевіривши оскаржувану постанову від 11 серпня 2020 року № 20-48 на відповідність визначеним ч. 3 ст. 2 КУпАП критеріям, дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, що вказує на формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Також, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Так, підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення від 31 липня 2020 року серії АПР18 № 1674598, інспектором з ЮП СП Дружківського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецької області капітаном поліції Пірожок О., стало порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 156 КУпАП .

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що дійсно працює продавцем у магазині за адресою: АДРЕСА_1 де 31 липня 2020 року до магазину зайшла молода жінка, у якої у руках був слабоалкогольний напій. Після цього до крамниці зайшов працівник поліції, та сказав їй про те, що неповнолітнім не можна продовати слабоалкогольні напої, чи їй про це відома. На що вона відповіла згодою. Після цього він сказав, що провів з нею роз`яснювальну бесіду та що вона повинна підписати протокол. Що вона і зробила не прочитав протокол, поставила свій підпис.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона гуляла з дитиною, біля магазину по АДРЕСА_1 . Бачила, як під`їхала поліція, із автомобілю вийшли дві дівчини і пішли разом із робітником поліції до крамниці. Вона бачила, як одна із дівчин пила слабоалкогольний напій.

Свідок ОСОБА_5 пояснила у судовому засіданні, що вона є ФОП та має ліцензію на продаж алкогольних напоїв. ОСОБА_1 не є її співробітником, вона їй ніколи не доручала продавати спиртні напої.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснив, що він побачив, як неповнолітня дівчина виходила з крамниці та тримала в руках банку слабоалкогольного напою, він запитав її де вона узяла напій, на що остання відповіла - у крамниці. Він зайшов у крамницю та спитав у продавця чи продавала вона неповнолітній слабоалкогольний напій, та підтвердила це і він склав протокол.

Згідно зі ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі частиною 2 статті 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 215 КУпАП адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Відповідач оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган ( посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Доказів дотримання указаних вимог закону представником відповідача суду не надано.

Будь яких переконливих аргументів, які б спростовували вищевикладені доводи позивача, представник відповідача в судовому засіданні не навів та на їх наявність не посилається.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, викликає обґрунтований сумнів.

З долучених до справи матеріалів не вбачається, що органом, який уповноважений виносити постанову, такі обставини перевірялися та їм дана відповідна оцінка у постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поняття суб`єкта владних повноважень наведене п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Натомість у матеріалах справи, окрім заперечень на адміністративний позов, не міститься жодних доказів вини позивача, не надано належних доказів, які встановлюють факт адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивачем доведені протиправні дії відповідача, оскільки при розгляді справи про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідачем не були належним чином дослідженні обставини, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 156 КУпАП,

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Інспектором Пірожок О.Г. було викладено у спірній постанові опис обставин, установлених при розгляді адміністративної справи, а також підтверджено про наявність вказаних обставин в суді під час допиту в якості свідка.

Відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, суд вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

З урахуванням вказаного, суд, вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення.

При цьому ВС/КАС сформував висновок наступного змісту, - сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Згідно приписів частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає помилковим висновок відповідача про те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення означає згоду позивача з тим, що вона вчинила адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням статті 71 КАС України щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення.

Отже, оскільки у справі немає доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, то склад цього правопорушення відсутній.

З викладених вище мотивів Верховний Суд вказує, що судам треба враховувати положень КАС України щодо покладення обов`язку доказування на відповідача; суди не можуть робити хибного висновку про вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення лише у зв`язку з проставленням підпису в оскаржуваній постанові; є протиправним висновок про обов`язок позивача надавати протокол про адміністративне правопорушення.

Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що дії адміністративної комісії Виконавчого комітету Дружківської міської ради щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу є протиправними, оскільки прийняті у порушення Конституції України та ст. ст. 245, 280 КУпАП, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення від 11 серпня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 2550 грн. за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП прийнята з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо поновлення строку на оскарженя постанови, то суд, вважає, що позивач пропустила строк з поважних причин з огляду на таке.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року. Проте, ураховуючи зміст статті 3 ЦПК України, а також те, що запропоновані зміни не встановлюють нових обов`язків, не скасовують і не звужують прав учасників судового процесу, не обмежують їх використання, вони мають зворотну силу, тобто поширюються на правовідносини, пов`язані зі здійсненням судочинства у всіх справах, тобто тих, які вже знаходяться на розгляді в судах усіх інстанцій, так і тих, які будуть відкриті у подальшому. При цьому дата введення карантину на всій території України не має значення, якщо цивільні процесуальні правовідносини тривають.

Процесуальні дії суду та учасників судового процесу мають здійснюватися лише в рамках відповідних стадій судочинства, у послідовності та в межах певного часу, зокрема визначених процесуальних строків для учасників справи та строків судової діяльності, встановлених законом для суду (службові строки).

Законом № 540-ІХ визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються.

Разом з тим посилання на те, що особа пропустила строк через оголошення карантину, може враховуватися як поважна причина.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5-9,72-77,241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дружківської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дружківської міської ради від 11 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 КАС України.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст рішенння буде виготовлено 10 лютого 2021 року.

Суддя: А. Л. Гонтар