Справа № 280/8016/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
З ПИТАНЬ ПРИЙНЯТТЯ ДОДАТКОВОГО РІШЕННЯ
11 лютого 2021 року Справа № 280/8016/20

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадженні заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, буд. 7, ), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний. 158-6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №280/8016/20 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру його пенсії.

Зобов`язано Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

Питання розподілу судового витрат в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд не вирішував, оскільки позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

10 лютого 2021 року від позивача за вх.№8073 через систему «Електронний суд» надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідача, в обґрунтування якої зазначено, що судом при вирішенні справи по суті позовних вимог не було відображено питання про судові витрати. У зв`язку з наведеним просить суд ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на свою користь витрати на правову допомогу адвоката у сумі 5000,00 грн.

За приписами частини третьої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки справа №280/8016/20 була розглянута в порядку письмового провадження, то заява про ухвалення додаткового судового рішення так само розглядається в письмовому провадженні.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

На підставі частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем вимоги щодо стягнення судових витрат, в тому числі і на правову допомогу, не ставились на вирішення суду.

Також, в порушення вимог статті 143 КАС України, позивачем в межах строку розгляду справи не надавалось заяв щодо розміру витрат на правничу допомогу або неможливості їх визначення до вирішення справи по суті.

Крім того, необхідно зазначити, що частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами першою та другою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «КОМПАНІЯ «ДОВІРА» в особі партнера адвоката Марциха Ярослава Олександровича (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати Замовнику правову допомогу з питань, які цікавлять Замовника, а Замовник зі свого боку зобов`язаний прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити.

Згідно пунктів 1.2. та 2.1. Замовник звертається до Виконавця за юридичною допомогою з питання: Консультація з питання правомірності призначення та перерахунку пенсії за вислугою років. Складання та направлення заяв до компетентних органів, подання позову, отримання судового рішення, подання судового рішення відповідачу для виконання.

Замовник надає згоду на ведення його судової справи третіми особами за доручення адвоката.

З доданих до заяви документів, а саме: договору про надання правової допомоги №101/2020 від 01 жовтня 2020 року, квитанції до прибуткового касового ордера №101 від 08 лютого 2021 року, акту №1 від 08 лютого 2021 року про прийняття грошових коштів та надання юридичних послуг згідно договору №101 від 01 жовтня 2020 року, розрахунку витрат на правову допомогу № 1 від 08 лютого 2021 року гр. ОСОБА_1 згідно з Договором про надання правничої допомоги №101 від 01 жовтня 2020 року неможливо встановити взаємозв`язок із справою №280/8016/20.

З наданих копій документів не вбачається, що надані представником позивачу послуги будь-яким чином стосувались справи №280/8016/20, оскільки відповідно до квитанцій до прибуткового ордера визначено надання допомоги з питань правомірності призначення та перерахунку пенсії за вислугою років, що не стосується предмету вирішеного судом спору.

Також суд зазначає, що обсяг виконаних робіт адвокатом повинен підтверджуватись матеріалами адміністративної справи (участь у с/з, подання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи, тощо), а не лише бути документально (формально) зафіксований в акті прийому-передачі робіт.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд зазначає, що позовна заява підписана особисто позивачем ОСОБА_1 , всі матеріали додані до позовної заяви також засвідчені особисто позивачем.

За таких обставин, матеріалами адміністративної справи не підтверджується фактична участь представника позивача АО «КОМПАНІЯ «ДОВІРА» Марцих Я.О. у наданні правової допомоги по справі №280/8016/20.

Також, суд звертає увагу і на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутній ордер на надання правничої допомоги адвокатом, що не підтверджує представництво інтересів позивача АО «КОМПАНІЯ «ДОВІРА».

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 79, 132, 139, 241, 244, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В ухваленні додаткового рішення у справі №280/8016/20, - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвалу виготовлено та підписано 11 лютого 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов