Справа № 620/1416/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1416/20 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Тукаловій О.В.

за участю учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): Бондаренко Г.В.,

від відповідача: Паншина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.01.2020, а саме:

- №0 (форми "В1") щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованої на рахунок платника у банку у сумі 5144654,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1286164,00 грн.;

- №0 (форми "Р") щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) у сумі 6068407,00 грн., яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 4854726,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1213681,00 грн.;

- № 0 (форми "Н") щодо застосування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у сумі 102228,18 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що надані первинні документи взагалі не були прийняті відповідачем до уваги при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки. Разом з цим, позивач зазначає, що в актах перевірки відповідач не визначив чіткого розрахунку збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" у сумі 4854726,00 грн. та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у сумі 5144654,00 грн. За вказаних обставин позивач вважає, що документальна позапланова виїзна перевірка, що проводилася ГУ ДПС у Чернігівській області з 17.12.2019 по 21.12.2019 та на підставі якої винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, носила виключно формальний характер, а контролюючим органом не було дотримано вимог пункту 19-1.1 статті 19-1 та пункту 21.1.2 статті 21 Податкового кодексу України щодо сумлінного проведення документальної планової виїзної перевірки та документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПрАТ " Ніжинський жиркомбінат" подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує, зокрема тим, що до матеріалів справи було надано первинні документи які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Водночас, вказані документи не були належним чином досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку суду пе6ршої інстанції що відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку. Наголошує, що ПрАТ " Ніжинський жиркомбінат" не допустив жодного порушення закону, діяв сумлінно та добросовісно, розумно очікуючи аналогічної поведінки з боку свого контрагента, а тому відповідно не може нести відповідальність за можливе порушення закону цим контрагентом.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про те, що за відсутністю підтвердження фактичного отримання ПрАТ «Ніжинський Жирокомбінат» нафтопродуктів (чеків з АЗС), вказані операції не є господарською діяльністю платника податків.

За наведених обставин, апелянт стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній зазначає, що заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну правову оцінку дослідженим доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення у відповідності до норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу відповідно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 11.09.2019 №72 та направлень на перевірку від 24.09.2019 №№55, 56, 57 і від 02.10.2019 №95 відповідачем з 24.09.2019 по 22.10.2019 проведена документальна планова виїзна перевірка ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 (т.5 а.с.157-161).

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 29.10.2019 №94/14/00373942 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" (далі - акт планової перевірки), в якому зафіксовано:

- заниження позивачем суми податку на прибуток - всього 4854726,00 грн., у тому числі за 2016 рік на суму 83169,00 грн., за 2017 рік на суму 4771557,00 грн.;

- заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету - всього 12020,00 грн., у тому числі за січень 2019 року на суму 2394,00 грн., за березень 2019 року на суму 1746,00 грн., за квітень 2019 року на суму 6435,00 грн., за травень 2019 року на суму 1445,00 грн.;

- завищення суми податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню на загальну суму 5144654,00 грн., у тому числі за січень 2017 року на суму 120000,00 грн., за лютий 2017 року на суму 85000,00 грн., за березень 2017 року на суму 304133,00 грн., за квітень 2017 року на суму 111504,00 грн., за травень 2017 року на суму 433538,00 грн., за червень 2017 року на суму 545075,00 грн., за липень 2017 року на суму 767757,00 грн., за серпень 2017 року на суму 1928531,00 грн., за вересень 2017 року на суму 462823,00 грн., за грудень 2018 року на суму 384712,00 грн., за лютий 2019 року на суму 1581,00 грн.;

- завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість на 1272,00 грн. за червень 2019 року;

- не зареєстровано податкові накладні;

- за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 підприємством не своєчасно перераховано до бюджету, в термін до 30 календарних днів після граничного строку сплати, 984990,88 грн. нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб і 83337,79 грн. нарахованого (утриманого) військового збору;

- в податкових розрахунках за 4 квартал 2016 року та 2 квартал 2019 року мали місце недостовірні відомості за "157" ознакою доходу про платника податку;

- заниження нарахування єдиного внеску на загальну суму 4149,85 грн., у тому числі: за січень 2017 року - 639,20 грн., за жовтень 2018 року - 3510,65 грн. (т.1 а.с.40-154).

Не погоджуючись з висновками відповідача, викладеними в акті планової перевірки (у частині заниження суми податку на прибуток всього 4715062,00 грн. за 2017 рік та завищення суми податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню на загальну суму 4936614,38 грн. по господарських операціях з ТОВ "Інтеграл Системний Менеджмент"), позивачем 12.11.2019 подано контролюючому органу письмові заперечення на акт планової перевірки, за результатом розгляду яких відповідачем прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" щодо правомірності нарахування податку на прибуток та податку на додану вартість (т.1 а.с.155-170).

На підставі наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 21.11.2019 № 610 та направлення на перевірку від 12.12.2019 № 980 відповідачем з 17.12.2019 по 21.12.2019 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на прибуток, податку на додану вартість за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 в частині питань, викладених у запереченнях від 12.11.2019 та від 13.11.2019 (т.1 а.с.171,172; т.5 а.с.155,156).

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 28.12.2019 №286/05/00373942 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" (далі - акт позапланової перевірки) (т.1 а.с.173-241; т.2 а.с.1-14), в якому зафіксовані порушення позивачем:

1) пунктів 4, 5, 6, 7, 9, 11, 20 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 №318; пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим було занижено суму податку на прибуток всього у сумі 4854726,00 грн., у тому числі за 2016 рік на суму 83169,00 грн., за 2017 рік на суму 4771557,00 грн.;

2) пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим платником:

- занижено суму податку, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 12020,00 грн., в тому числі за січень 2019 року на суму 2394,00 грн., за березень 2019 року на суму 1746,00 грн., за квітень 2019 року на суму 6435,00 грн., за травень 2019 року на суму 1445,00 грн.;

- завищено суму податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню на загальну суму 5144654,00 грн., в тому числі за січень 2017 року на суму 120000,00 грн., за лютий 2017 року на суму 85000,00 грн., за березень 2017 року на суму 304133,00 грн., за квітень 2017 року на суму 111504,00 грн., за травень 2017 року на суму 433538,00 грн., за червень 2017 року на суму 545075,00 грн., за липень 2017 року на суму 767757,00 грн., за серпень 2017 року на суму 1928531,00 грн., за вересень 2017 року на суму 462823,00 грн., за грудень 2018 року на суму 384712,00 грн., за лютий 2019 року на суму 1581,00 грн.;

- завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на 1272,00 грн., в тому числі за червень 2019 року - 1272,00 грн.;

3) пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України - не зареєстровано податкові накладні.

На письмові заперечення позивача від 12.11.2019, після проведення позапланової перевірки, відповідачем надано відповідь позивачу від 03.01.2020 №109/10/25-01-05-01-06, в якій зроблено висновок, що позиція платника не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню (т.2 а.с.15-18).

На підставі актів планової та позапланової перевірок і відповіді на заперечення від 03.01.2020 №109/10/25-01-05-01-06, ГУ ДПС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 10.01.2020, а саме:

- №0 (форми "В1") щодо зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованої на рахунок платника у банку у сумі 5144654,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1286164,00 грн., за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (т.1 а.с.34-35; т.5 а.с.203,204);

- №0 (форми "Р") щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) у сумі 6068407,00 грн., яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток у сумі 4854726,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1213681,00 грн., за порушення пунктів 4, 5, 6, 7, 9, 11, 20 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 №318; пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України (т.1 а.с.36-37);

- № 0 (форми "Н") щодо застосування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у сумі 102228,18 грн. (т.1 а.с.38-39).

23.01.2020 позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.01.2020 №0 та №0, в якій товариство просило їх скасувати (т.2 а.с.19-47).

За результатами розгляду скарги Державна податкова служба України винесла рішення від 18.03.2020 №9813 про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.01.2020 №0 та №0 залишила без змін, а скаргу - без задоволення (т.2 а.с.48-54).

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив зокрема, з того, що

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1 статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з підпунктом «а» пункту 198.1, пунктом 198.2 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктами 200.1, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 201.2 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (далі - П(С)БО 16), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

У свою чергу, у відповідності до статті 4 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Статтею 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Аналогічні положення відображені у пункті 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення №88).

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд про що останнім неодноразово вказувалось у справах, пов`язаних з визначенням податкових зобов`язань з податку на додану вартість та бюджетним відшкодуванням податку на додану вартість. Зокрема, Верховний Суд вказував про необхідність з`ясування судами при розгляді справ, чи мали операції з придбання та реалізації товарів (послуг) реальний характер, як перевозились і зберігались товари (чиїм транспортом, за чий рахунок, яким є розмір витрат, якою особою виконувались роботи чи надавались послуги, які матеріали використовувалися для виконання робіт), чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення та інше.

Отже, вирішуючи питання щодо правомірності висновків контролюючого органу, на підставі яких були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, з урахуванням заперечень позивача та наявних у матеріалах справи доказів, перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні від 28 вересня 2020 року, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено контролюючим органом у ході проведення перевірки між ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» та ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» укладено договори поставки.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 по контрагенту ТОВ «Інтеграл Системний менеджмент» встановлено, що постачання соняшника та сої за період з 17.01.2017 по 23.02.2017 на загальну суму 1065,1 тис. грн. у бухгалтерському обліку відображалося без оформлення договору, що унеможливлює ідентифікування умов поставки товарів. Крім того, на перевірку не надано договір від 04.07.2017 №174 зазначений в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631. Згідно з цим договором було оформлено постачання товарів на 2780,4 тис.грн.

До перевірки не надані сертифікати, що посвідчують якість поставлених товарів, передбачені умовами договору (пункт 2.1 договору від 13.09.2017 №1309, оформленого між ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» та ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат»).

За даними бухгалтерського обліку підприємство сформувало витрати на придбання соняшнику, сої, ріпаку та олії у ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» на суму 26194,8 тис. грн.

Розрахунки між ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» та ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» проводилися після документального оформлення отримання товару. Товари оплачено з розрахункового рахунку. Станом на 30.06.2019 сальдо по взаємовідносинам з ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» становить 69,7 тис. грн. (Кт).

Проте в ході перевірки відповідачем встановлено, що дані видаткових накладних не відповідають даним, зазначеним у податкових накладних, а саме:

до видаткової накладної від 06.04.2017 №4/06-01 на суму 488176,00 грн. складена податкова накладна від 06.04.2017 на суму 488488,00 грн.;

до видаткової накладної від 18.05.2017 №5/18-01 на суму 466990,67 грн. складена податкова накладна від 18.05.2017 на суму 469872,00 грн.;

до видаткової накладної від 20.05.2017 №5/20-01 на суму 318999,00 грн. складена податкова накладна від 20.05.2017 на суму 321822,00 грн.;

до видаткової накладної від 10.06.2017 №6/10-01 на суму 467116,00 грн. складена податкова накладна від 10.06.2017 на суму 459628,00 грн.;

до видаткової накладної від 23.06.2017 №07/17-01 на суму 732584,40 грн. складена податкова накладна від 17.07.2017 на суму 492935,40 грн. та податкова накладна від 17.07.2017 на суму 239649,00 грн;

до видаткової накладної від 30.06.2017 №6/30-01 на суму 216382,95 грн. складена податкова накладна від 30.06.2017 на суму 216586,80 грн.;

до видаткових накладних від 07.09.2017 №9/20-01 на суму 240663,34 грн., від 07.09.2017 №9/25-01 на суму 292567,50 грн., від 07.09.2017 №9/26-01 на суму 392201,82 грн. податкові накладні не складені;

20.09.2017 складена податкова накладна на суму 207091,10 грн., проте за даними бухгалтерського обліку 20.09.2017 ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» товари від ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» не отримувало.

Згідно з даними, задекларованими у Додатку 5 до Податкових декларацій з податку на додану вартість, до складу податкового кредиту по ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» загалом було включено 4936614,38 грн. ПДВ.

Також у ході перевірки відповідачем встановлено, що у видаткових накладних №6/30-01, №9/13-01, №9/05-01, №9/01-01, №8/28-01, №8/23-01, №8/15-01, №8/11-01, №8/10-01, №8/10-03, №8/10-02, №8/05-01, №8/05-02, №8/05- 03, № 8/01-02, №8/01-01, №8/01-03, №8/02-01, №9/14-01, №08/03-01, №9/07-01, №8/24-01 відсутні ПІБ особи ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент», яка відпустила товар, в наявності тільки підпис.

Лише у видаткових накладних №1/17-01, №1/27-01, №2/24-01, №2/28-01, №2/28-02, №3/02-01, №3/03-01, №3/12-01, №3/17-01, №4/06-01, №4/26-01, №5/18-01, №5/20-01, №6/30-01, №8/01-03, №8/05-04, №8/24-01, №9/20-01, №9/26-01 зазначається ПІБ особи ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат», яка прийняла товар та/або номер довіреності, за якою отримано товар. У решті видаткових накладних, наданих на перевірку, ПІБ особи ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат», яка прийняла товар відсутній, не зазначено номер довіреності, в наявності тільки підпис.

До видаткової накладної від 07.09.2017 №9/20-01 надано товарно-транспортну накладну від 19.09.2017 та акт приймання насіння від 20.09.2017.

До видаткової накладної від 07.09.2017 №9/25-01 надано товарно-транспортну накладну від 23.09.2017, в якій відсутні ПІБ, посада, підпис відповідальної особи вантажоодержувача та акт приймання насіння від 25.09.2017.

До видаткової накладної від 07.09.2017 №9/26-01 надано товарно-транспортну накладну від 26.09.2017.

До видаткової накладної від 20.05.2017 №5/20-01 не надано товарно-транспортну накладну.

У видаткових накладних від 15.07.2017 №7/15-01, №7/15-02, від 07.07.2017 №7/07-02, №7/07-01, від 08.07.2017 №7/08-01, №7/08-02, від 10.07.2017 №7/10-01, від 14.07.2017 №7/14-01, від 13.07.2017 №7/13-01 зазначено, що відповідальний за здійснення господарської операції від ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» ОСОБА_1 , у той же час в товарно-транспортних накладних, складених на постачання товарів, зазначених у видаткових накладних, відповідальною особою вантажовідправника виступає ОСОБА_2 .

На переконання відповідача, недоліки, допущені при оформленні видаткових накладних, свідчать про порушення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того відповідачем у акті перевірки зазначено про дефектність товарно-транспортних накладних.

При дослідженні товарно-транспортних накладних на перевезення олії ріпакової нерафінованої від 13.09.2017 встановлено, що автомобільним перевізником виступає ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент», автомобіль ДАФ НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 . Проте, згідно з даними, зазначеними в балансі, вартість основних засобів ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» станом на 30.09.2017 становить 7 тис.грн., кількість найманих працівників за серпень 2017 року - 1 особа (звіт про нарахування єдиного внеску за вересень 2017 року підприємством не подано, повідомлення про прийняття працівників за вересень 2017 року також не подавалися), згідно з даними єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що підприємство не орендувало автомобіль ДАФ у зазначеному періоді та не придбавало послуги автомобільних перевезень.

З проведеного аналізу відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» не могло виступати перевізником при здійсненні зазначеної операції.

Також під час перевірки встановлено, що перевізником соняшника, сої та ріпаку виступав ПП «Рубін», проте згідно з даними єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» не придбавало послуги автомобільних перевезень у зазначеного контрагента.

Під час перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області використано узагальнену податкову інформацію ГУ ДФС у м. Києві від 13.04.2018 №89/26-15-14-04-04 по ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» за період з червня по серпень 2017 року.

Так, ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» зареєстровано Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією 15.07.2013 за №0050559, на обліку в фіскальному органі з 16.07.2013, ДПІ в Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, податковий номер 57. Зареєстровано платником ПДВ 01.12.2015. Свідоцтво ПДВ анульоване 28.11.2018 з підстав ненадання декларацій протягом року. Остання податкова декларація з податку на додану вартість подана до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві за жовтень 2017 року, прийнята 17.11.2017 за №.

Під час проведеного аналізу наявних трудових ресурсів: з однієї сторони - мінімальна кількість працівників на підприємстві - 3 особи, та з другої сторони, значний обсяг оформлених документально ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» операцій з постачання ріпак, соняшника, соя.

Вказані операції потребують трудовитрат, особистої участі персоналу (менеджерів, комірників, водіїв, працівників складу та інших профільних спеціалістів з відповідними знаннями та освітою). При цьому встановлено, що відповідні товари із залучення стороннього трудового ресурсу не придбавалися.

Під час проведеного аналізу можливості виконання господарських операцій ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» за період з червня по серпень 2017 року, згідно єдиного реєстру податкових накладних, встановлено оформлення придбання ріпак, соя, сояшник.

У ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент», згідно інформаційних баз даних контролюючих органів, відсутні складські приміщення та транспортні засоби для зберігання та транспортування зернових культур. Звітність про основні засоби не подана і відсутня інформація щодо залучення послуг експлуатації основних засобів в контрагентів - постачальників ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент».

З урахуванням інформації по податковій звітності ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент», яка не подавалась до органу реєстрації, можна встановити, що ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» не є сільгоспвиробником, відсутні власні та орендовані земельні ділянки, паї, ріллі відповідно до поданої податкової звітності.

За результатами проведеного оперативного відпрацювання не підтверджено рух соняшника, сої та ріпаку по ланцюгу постачання та встановлено, що ТОВ «Інтеграл системний менеджмент» документально оформлює придбання соняшника, ріпаку, сої від суб`єктів господарської діяльності, що мають ознаки фіктивності, а саме:

ТОВ «Аймат» (, м. Київ), ТОВ «Європа Голд» (, Київська обл., м. Обухів), ТОВ «Промспецкомплект» (, м. Харків) - придбання соняшника у підприємств відсутнє.

ТОВ «Ефон Груп» (, м. Київ) - опитано засновника ОСОБА_4 , який повідомив, що відношення до даного суб`єкта господарської діяльності не має. По даному підприємству наявне кримінальне провадження за статтею 205 Кримінального кодексу України. ТОВ «Ефон Груп» відображає придбання соняшника від ТОВ «Редлінк» (, Київська обл., м. Боярка). Наявне кримінальне провадження за статтею 205 Кримінального кодексу України стосовно ТОВ «Редлінк», придбання соняшника у ТОВ «Редлінк» відсутнє.

ТОВ «Рігардіо» (, м. Київ) - придбання соняшника у ТОВ «Рігардіо» відсутнє. По даному підприємству наявне кримінальне провадження за статтею 205 Кримінального кодексу України.

ТОВ «Укрпромбуд 2017» (, м. Київ) - придбання соняшника у ТОВ «Укргіромбуд 2017» відсутнє; наявна ухвала суду про те, що ТОВ «Укрпромбуд 2017» входить до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств.

ТОВ «Ореол-Будсервіс» (, м. Київ) - опитано засновника ОСОБА_4 , який повідомив, що відношення до даного суб`єкта господарської діяльності не має. Наявна ухвала суду про те, що ТОВ «Ореол-Будсервіс» входить до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств. В свою чергу ТОВ «Ореол-Будсервіс» оформлює придбання соняшника у ТОВ «Грід Лайт» (, Київська обл., м. Боярка). Придбання соняшника у ТОВ «Грід Лайт» відсутнє. Стосовно ТОВ «Грід Лайт» наявне кримінальне проводження за статтею 205 Кримінального кодексу України.

ФГ «Маслянка» (код 33571266, Луганська обл., Марківський район, смт. Марківка) - наявна ухвала суду про те, що ФГ «Маслянка» входить до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств. Придбання соняшника у ФГ «Маслянка» відсутнє.

ФГ «Зоря» (, Луганська обл., Марківський район, с. Веселе) - опитано дружину двоюрідного брата ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , яка повідомила, що ОСОБА_5 мешкав у них до квітня 2016 року, за якою адресою він мешкає зараз їй не відомо. Коли проживав, він ніде не працював. Був засудженим за крадіжку. Директором сільгосппідприємства він бути не може, так як не має на це навичок і досвіду. В свою чергу ФГ «Зоря» оформлює придбання соняшника від ТОВ «Руміас» (код 40171414, Вінницька обл., м. Вінниця). Наявна ухвала суду про те, що ТОВ «Руміас» входить до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств. В свою чергу, ТОВ «Руміас» оформлює придбання соняшника від ТОВ «Консалт ІН» (код 41019018, м. Івано-Франківськ) - наявна ухвала суду про те, що ТОВ «Консалт ІН» входить до складу транзитно-конвертаційної 5 групи підприємств. ТОВ «Консалт ІН» оформлювало придбання соняшнику від ТОВ «Руміас» та ФГ «Маслянка», придбання соняшника у яких відсутнє. Також ФГ «Зоря» оформлювало придбання соняшника від ТОВ «Волнес» (код 23413489) та ФГ «М`ясні традиції» (код 25358582). Наявна ухвала суду про те, що ТОВ «Волнес» та ФГ «М`ясні традиції» входять до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств.

ТОВ «Альфа Продакт» (, м. Київ) - наявна ухвала суду про те, що ТОВ «Альфа Продакт» входить до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств. В свою чергу ТОВ «Альфа Продакт» оформлює придбання соняшника від ТОВ «Інвест-Трейд Компані» (код 39522921, м. Київ). Опитано засновника, директора ТОВ «Інвест- Трейд Компані» ОСОБА_7 , який повідомив, що відношення до даного суб`єкта господарської діяльності не має. Ухвалою суду у підприємства вилучено печатку.

ПП «Інтера Актив» (, м. Маріуполь) - наявна ухвала суду про те, що ПП «Інтера Актив» входить до складу транзитно-конвертаційної групи підприємств.

За результатами проведеного оперативного відпрацювання не підтверджено рух соняшника, сої та ріпаку по ланцюгу постачання та встановлено, що ТОВ «Інтеграл Системний Менеджмент» документально оформлює придбання соняшника, ріпаку, сої від суб`єктів господарської діяльності, що мають ознаки фіктивності.

Як вже зазначалось, відповідно до вимог податкового законодавства та сталої судової практики, платник податків зобов`язаний довести реальність (фактичного) вчинення відповідних господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, а також надати належні, достатні та допустимі докази на підтвердження економічного змісту вказаних операцій та наявності ділової мети.

Водночас, як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем не надано до суду докази, які у своїй сукупності дають можливість встановити рух активів, зокрема, руху товарів на складі та здійснення підприємством його обліку (внутрішні накладні, тощо). Також позивачем не надано докази, де зберігався товар в обумовлених договорами обсягах, не підтверджено чи наявні у платника складські приміщення для його зберігання, походження придбаного позивачем товару та відсутні докази, що саме придбаний у вказаного контрагента товар був використаний платником у своїй господарській діяльності. Розбіжності в даних бухгалтерського обліку також жодними доказами не спростовано.

При цьому, колегія суддів зауважує, що платник, який претендує на підтвердження обґрунтованості заявленої ним податкової вигоди первинними документами, повинен пересвідчитися у правильності оформлення таких документів та у достовірності наведених у цих документах відомостей. В інакшому випадку такий платник несе ризик у сфері податкових правовідносин, оскільки втрачає можливість підтвердити податковий кредит в силу відсутності належним чином оформлених первинних документів.

У свою чергу, про відсутність факту здійснення господарської операції може свідчити, зокрема те, що результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Аналогічна правова позиція викладені Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 826/4789/15.

Таким чином, з огляду на те, що контрагент позивача не мав належних та достатніх матеріально-технічних ресурсів для виконання умов договорів поставок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач та згаданий контрагент ставили за мету не виконання договорів поставки, а складання документів, які б дали правові підстави позивачеві отримати податкову вигоду шляхом отримання права на податковий кредит.

При цьому, як вже зазначалось, відсутність фактичного здійснення господарських операцій, відображених у первинних документах свідчить, що відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем первинні документи не можна вважати такими, що підтверджують здійснення господарської операції, виходячи з чого показники податкового обліку підприємства по даним відносинам не підтверджені у встановленому порядку. Позивачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та підтверджують факти господарської діяльності, яка здійснюється з розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

Також перевіркою встановлено, що ПРАТ «Ніжинський жиркомбінат» в перевіряємому періоді перебувало у взаємовідносинах з ПП «ТТ-НАФТА» (), ТОВ ВКФ «Агронафтопродукт» (), ПП «АМІК Україна» (), ТОВ «Газ-Авто-Сервіс» (), а саме: здійснювало операції з придбання дизельного палива, бензину та газу скрапленого.

Згідно умов договорів купівлі - продажу товарів з використанням паливних карток (далі - ПК), наданих на перевірку, Продавець зобов`язується передавати у власність Покупцеві товари з використанням ПК на АЗС, а Покупець зобов`язується прийняти товари та повністю оплачувати їх вартість. Передача товарів Продавцем здійснюється шляхом їх відпуску через мережу АЗС пред`явникам ПК по пред`явленню останніми ПК.

При дослідженні первинних документів було встановлено, що у підприємства частково відсутні чеки з АЗС, які являються підтвердженням фактичного отримання палива.

Відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442, розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків.

Відповідач під час перевірки встановив, що фактом купівлі товару, в даному випадку - дизельного пального, є розрахунковий документ, який видається разом з одержаними нафтопродуктами на повну суму проведеної операції та в якому зазначається форма здійснення розрахунку.

Проте, в ході проведення перевірки позивачем не надано документи, що підтверджують фактичне отримання дизпалива, бензину та скрапленого газу ПП «ТТ-НАФТА» (), ТОВ ВКФ «Агронафтопродукт» (), ПІІ «АМІК Україна» (), ТОВ «Газ-Авто-Сервіс» () на суму ПДВ 221331,52 грн.

За відсутності підтвердження фактичного отримання нафтопродуктів (чеків з АЗС) та відсутністю його в залишках товарно-матеріальних цінностей, відповідач дійшов висновку, що вказані операції не є господарською діяльністю платника податку.

Отже ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» не було відображено податкові зобов`язання при використанні придбаного у ПП «ТТ-НАФТА» (), ТОВ ВКФ «Агронафтопродукт» (), ПП «АМІК Україна» (), ТОВ «Газ-Авто-Сервіс» () пального поза межами господарської діяльності підприємства, що свідчить про порушення підприємством пункту 198.5 статті 198 ПК України, у зв`язку з не нарахуванням податкових зобов`язань з ПДВ.

Враховуючи встановлені під час позапланової перевірки обставини, контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем порушено: 1) пункти 4, 5, 6, 7, 9, 11, 20 П(С)БО 16 «Витрати»; пункти 44.1, 44.2 статті 44, підпункт 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України; 2) пункти 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201 ПК України; 3) пункти 201.1, 201.10 статті 201 ПК України.

У свою чергу, як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, додаткових доказів на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами позивач суду не надав, а отже не довів суду протиправності відповідних висновків відповідача.

Отже, зважаючи на правове регулювання правовідносин та встановлені судами обставини, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено наявності підстав, з якими норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування спірних сум податкових вигод. Відповідно, при прийнятті оскаржуваних рішень контролюючий орган діяв правомірно, у межах наданих йому повноважень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Натомість, доводи позивача викладені у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу, в частині протиправності прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, не підтверджені жодними доказами, а тому є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що всі наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, який вірно вказав, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О.Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 08 лютого 2021 року