Справа № 480/1078/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову
10 лютого 2021 року Справа № 480/1078/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевченко І.Г., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АДДО СПІРІТС" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АДДО СПІРІТС" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні суду перебуває адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АДДО СПІРІТС" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу відповідача №126-кп від 29.01.2021 про проведення фактичної перевірки місця провадження діяльності за адресою: м. Суми, вул.Перекопська, 11, господарську діяльність в якому здійснює товариство з обмеженою відповідальністю "АДДО СПІРІТС".
Ухвалою суду від 10.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити дію наказу ГУ ДПС у Сумській області № 126-кп від 29.01.2021 про проведення фактичної перевірки місця провадження діяльності за адресою: м. Суми, вул. Перекопська, 11, господарську діяльність в якому здійснює ТОВ «АДДО СПІРІТС» до вирішення судом справи по суті.
Заяву мотивував тим, що проведення фактичної перевірки позивача не за місцем фактичного провадження позивачем діяльності є незаконним, а наказ відповідача № 126-кп від 29.01.2021 є протиправним та підлягає скасуванню. Так, вважає, що відповідач проводить не фактичну перевірку місця провадження діяльності позивача з питань, зазначених в ст.75 Податкового кодексу України, а виїзну документальну перевірку позивача з питань законності ввезення (імпорту) останнім алкогольних напоїв на митну територію України, що не може бути предметом фактичної перевірки в силу ст. 75 Податкового кодексу України.
Видача відповідачем оскаржуваного наказу, виконання якого потягло фактичне здійснення податковим органом митного контролю під виглядом проведення фактичної перевірки місця провадження ліцензійної діяльності, явно виходить за межі наданих відповідачу законом повноважень та суперечить положенням ст. 19 Конституції України, Податкового та Митного кодексів України, а сам оскаржуваний наказ є очевидно протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Отже, на думку позивача очевидними є ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень у зв`язку з відсутністю у відповідача правових підстав для прийняття такого рішення на момент його винесення, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України є підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта - оспорюваного наказу ГУ ДПС у Сумській області № 126-кп від 29.01.2021, що надасть можливість позивачу ефективно захистити порушені права та не допустити подальшого порушення прав позивача відповідачем в зв`язку з майбутнім вчиненням останнім протиправних дій з проведення заходів контролю, що випливають з явно протиправного оскаржуваного рішення відповідача.
Розгляд заяви позивача про забезпечення позову здійснюється згідно ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши доводи представника позивача, викладені у поданій заяві, вбачається необхідним у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.ч.4,5,6 ст.154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Із наведеного вбачається, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача вказує на те, що вжиття судом заходу забезпечення позову у формі зупинення дії індивідуального акту надасть можливість позивачу ефективно захистити порушені права та не допустити подальшого порушення прав позивача відповідачем в зв`язку з майбутнім вчиненням останнім протиправних дій з проведення заходів контролю, що випливають з явно протиправного оскаржуваного рішення відповідача.
Однак, позивач у заяві не навів та до неї не додав жодного конкретного доказу на підтвердження того, що саме у цій справі, за заявленими позовними вимогами:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання ж позовної заяви, предметом якої є визнання протиправним та скасування наказу відповідача №126-кп від 29.01.2021, не може слугувати беззаперечним доказом того, що такий наказ відповідача є очевидно протиправним. Відповідність винесеного наказу критеріям правомірності, підлягає дослідженню при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, через що задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Отже, за наведених обставин, у заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування доцільності забезпечення позову в спосіб, визначений представником позивача, в даному випадку заходи забезпечення позову не відповідають суті спору, в площині захисту в адміністративних правовідносинах. Відтак, наявність підстав, зазначених в ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, представника позивача для забезпечення позову суд не вбачає.
Отже, з урахуванням вищезазначеного, вбачається необхідним у задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю "АДДО СПІРІТС" про забезпечення позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 154, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю "АДДО СПІРІТС" про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття ухвали апеляційної скарги.
Суддя І.Г. Шевченко