Справа № 360/2996/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2996/20
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, вчиненого на виконання рішення суду у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 360/2996/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
До Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд:
- визнати протиправним та таким, що порушує права позивача, рішення Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області, прийнятого на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20, про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини;
- постановити окрему ухвалу, в якій зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області у строк протягом 10 календарних днів з моменту набрання законної сили окремою ухвалою прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 та здійснити відповідні виплати у розмірі, що передбачений Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми»;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області у строк протягом 15 календарних днів з моменту набрання законної сили окремою ухвалою надати до суду звіт про виконання окремої ухвали.
Щодо порядку розгляду заяви судом встановлені такі обставини.
15.12.2020 представник заявника звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з заявою про визнання бездіяльності протиправною, в порядку ст. 383 КАС України, та встановлення судового контролю, в порядку ст. 382 КАС України, однак ухвалою суду від 16.12.2020 заяву було повернуто заявнику без розгляду (т. 1 а.с. 169-171).
22.12.2020 представником заявника подана апеляційна скарга на вищезазначену ухвалу Луганського окружного адміністративного суду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року та направлено адміністративну справу № 360/2996/20 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
При цьому у висновках мотивувальної частини постанови Першого апеляційного адміністративного суду зазначено, що судом першої інстанції помилково було встановлено, що в заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/2996/20 в прохальній частині (пункт 3 та 4) позивачем фактично заявлено нові позовні вимоги, які не були предметом розгляду у справі № 360/2996/20 (т.1 а.с. 219-220).
З урахуванням висновків Першого апеляційного адміністративного суду суд першої інстанції, розглядаючи заяву позивача в порядку ст. 383 КАС України, суд керується такими вимогами чинного законодавства.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії. Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини).
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Частинами першою, другою, четвертою статті 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частинами першою, другою, четвертою статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З вищевикладеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання всіма учасниками справи.
При цьому, суд зазначає, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.
Розглядаючи заяву в порядку ст. 383 КАС України, встановив такі обставини.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради щодо відмови в призначенні допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області повторно розглянути електронну заяву ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року № 847461 стосовно призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено ( т.1 а.с.51-54).

Відповідно до відомостей програми «Діловодство спеціалізованого суду» вказане рішення набрало законної сили 19.11.2020, виконавчий лист заявником отримано не було, виконавче провадження не відкривалося.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , має статус внутрішньо переміщеної особи, підтверджений довідкою від 31.10.2019 № 924- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, з 20.04.2017 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ( т.1 а.с.7-13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та його дружини ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 21.12.2018 Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області (т1. а.с.12).

06.11.2019 позивач через офіційний веб-сайт Міністерства соціальної політики України звернувся з заявою в електронній формі, підписаною електронним цифровим підписом, до УПСЗН Лисичанської міської ради щодо призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14-15;79-81), яка була зареєстрована за № 47461, про що 06.11.2019 о 15:33 на електронну пошту позивача надійшов лист Міністерства соціальної політики України, в якому, зокрема, роз`яснювалося, що заяву розглядатиме той орган соціального захисту населення, який визначено заявником при заповненні електронної форми; якщо електронна заява підписана за допомогою ЕЦП, допомога при народженні дитини має бути призначена не пізніше, ніж наступного дня після отримання заяви, а у разі, якщо не використано ЕЦП, заявнику доведеться особисто звернутися до органу соціального захисту населення, щоб власноруч підписати документи (т.1 а.с.16).

08.11.2019 об 11 год. 05 хв. на електронну пошту позивача надійшов лист УПСЗН Лисичанської міської ради, в якому зазначено, що електронна заява на № 47461 про призначення допомоги при народженні дитини була відхилена, при її заповненні допущено помилки. Після усунення помилок заявник може подати електронну заяву повторно (т.1 а.с.17).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 справа № 360/256/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради щодо відхилення електронної заяви ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року № 847461 та відмови в призначенні допомоги при народженні дитини з підстав, наведених у електронному повідомленні від 08 листопада 2019 року. Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради прийняти рішення за наслідками розгляду електронної заяви ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року № 847461 стосовно призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.51-54).

Постановою Першого апеляційного суду від 28 квітня 2020 року 360/256/20 апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року у справі № 360/256/20 залишити без задоволення, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року у справі № 360/256/20 залишено без змін.

З метою контролю виконання вищезазначеного рішення суду, 14.05.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації про результати розгляду його електронної заяви № 47461 від 6 листопада 2019 року стосовно призначення допомоги при народженні дитини (т.1 а.с.27).

18.06.2020 позивач повторно звернувся до відповідача із зверненням, у якому просив надати йому інформацію про результати розгляду електронної заяви № 847461 від 06 листопада 2019 року та надіслати відповідне повідомлення (т.1 а.с.28).

19.06.2020 та 01.07.2020 на адресу позивача за № 4590 та № 4893 на заяву позивача від 14.05.2020 надана відповідь на звернення, в якій зазначено, що при зверненні до управління з заявою від 14.05.2020 щодо результатів розгляду електронної заяви від 06.11.2019 № 847461 про призначення допомоги при народженні дитини позивач жодним чином документально не підтвердив факт спільного проживання з донькою ОСОБА_2 . Тому відповідач, враховуючи факт відсутності інформації про спільне проживання з позивачем доньки ОСОБА_3 , рішенням комісії від 15.06.2020 (протокол № 175) відмовив в призначенні допомоги при народженні дитини (т.1 а.с123 зв.бік-124; 133-134).

Отже, на підставі зазначених доказів Луганський окружний адміністративний суд в рішенні від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20 надано надав правову оцінку відмові відповідача в призначенні позивачу допомоги при народженні дитини з підстав відсутності інформації про спільне проживання з позивачем доньки ОСОБА_3 , яке було підставою для прийняття рішення комісії від 15.06.2020 (протокол № 175).

При цьому, судом у вказаному рішенні зазначено, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Статтею 4 зазначеного Закону визначається, що облік внутрішньо переміщених осіб шляхом видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Тому підставою для взяття на облік такої особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач у встановленому чинним законодавством порядку взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка № 924- від 31.10.2019 (т.1 а.с.13).

У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що право позивача на отримання допомоги є безперечним і не може обмежуватися в залежності від місця проживання. Крім того, нормами чинного законодавства не передбачена така умова у призначенні допомоги при народженні дитини, як не надана до Управління копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи самої дитини.

Таким чином, рішення Луганський окружного адміністративного суду в від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20 мало бути виконано відповідачем шляхом повторного розгляду заяви позивача з урахуванням зазначених висновків суду, відповідно до яких позивач як батько дитини, який має статус внутрішньо переміщеної особи згідно з відповідною довідкою, має право безперечне право на отримання допомоги при народженні дитини, не залежно від наявності статусу внутрішньо переміщеної особи у самої дитини та наявності інформації про спільне проживання з позивачем доньки ОСОБА_3 .

23.11.2020 заявник звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області з заявою про надання йому інформації щодо результату повторного розгляду електронної заяви від 06.11.2019 № 847461. Однак відповідач листом від 11.12.2020 №417-03/47 повідомив йому про те, що рішенням комісії від 11.11.2020 №185 йому було повторно відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини з підстав відсутності інформації про спільне проживання з позивачем доньки ОСОБА_3 та відсутності статусу внутрішньо переміщеної особи у самої дитини (т.1 а.с. 169-171, 183-183 зв. бік, 245-249).

Отже, з урахуванням підстав прийняття рішення комісії від 11.11.2020 №185, що викладені в листі відповідача позивачу від 11.12.2020 №417-03/47, суд встановив, що відповідач повторно відмовив позивачу в призначенні допомоги при народженні дитини з тих самих підстав, які вже були визнані судом незаконними та протиправними у ході розгляду справи № 360/2996/20, отже прийняв рішення від 11.11.2020 №185 без урахування висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Таким чином при розгляді заяви позивача в порядку ст. 383 КАС України суд встановив, що відповідач в порушення вимог ст. 370 КАС України прийняв рішення від 11.11.2020 №185 за результатом повторного розгляду заяви позивача з підстав, які суперечать висновкам суду, викладеним в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20.

Тому, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним рішення відповідача від 11.11.2020 №185, що постановлене на виконання зазначеного рішення суду, у зв`язку з чим наявні підстави для постановлення окремої ухвали в порядку ч.1 ст.249 КАС України і направлення її відповідачу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Отже, вимоги заяви позивача, поданої в порядку ст.383 КАС України, в цій частині є обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення.

Підсумовуючи викладене, Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області повинно вжити невідкладні заходи щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20, яке набрало законної сили, та за результатом розгляду заяви позивача прийняти рішення з дотриманням його права на отримання допомоги при народженні дитини, яке визнано за ним в судовому порядку, незалежно від наявності статусу внутрішньо переміщеної особи у самої дитини та наявності інформації про спільне проживання з позивачем доньки ОСОБА_3 (висновків суду, викладених у рішенні від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20).

Відповідно до вимог ч.5 ст.383 КАС України суд з метою забезпечення виконання зазначених вказівок, що містяться в окремій ухвалі, вважає за необхідне встановити відповідачу строк для надання відповіді 15 днів з моменту отримання окремої ухвали, оскільки тривалість цього терміну відповідає кількості часу, необхідного для їх виконання.

Проте, суд наголошує на тому, що ані ст. 249 КАС України, ані ст. 383 КАС України не наділяють суд повноваженнями зміни резолютивної частини рішення від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20 в частині обрання іншого способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення такої допомоги, нарахувати та виплатити її).

Керуючись статтями 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, вчиненого на виконання рішення суду у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 360/2996/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 11.11.2020 №185 про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області вжити невідкладні заходи щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20, яке набрало законної сили, та за результатом розгляду заяви позивача прийняти рішення з дотриманням його права на отримання допомоги при народженні дитини, яке визнано за ним в судовому порядку, незалежно від наявності статусу внутрішньо переміщеної особи у самої дитини та наявності інформації про спільне проживання з позивачем доньки ОСОБА_3 (з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні від 12 жовтня 2020 року у справі 360/2996/20).

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області в 15 денний строк з дня отримання даної окремої ухвали повідомити Луганський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів.

Копію ухвали направити заявнику та Управлінню праці та соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації міста Лисичанськ Луганської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян