Справа № 640/25325/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Київ № 640/25325/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника позивача Карпенко Н.І., представника відповідача Пожара В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова корпорація України» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Акціонерне товариство «Державна продовольча-зернова корпорація України» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.08.2019 форми «В1» № та форми «В4» №.

В обґрунтування адміністративного позову з урахуванням відповіді на відзив, зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі необґрунтованих висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 19.07.2019 №2238/28-10-41-01/37243279 щодо встановлених в ході перевірки порушень АТ «ДПЗКУ» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) під час формування податкової звітності за результатами здійснення господарських операцій із контрагентами-постачальниками ТОВ «Тера Профі» (), ТОВ «Олівін Групп» (), ТОВ «Вега-СГ» () та ТОВ «Вітагро Інвест» () у лютому-травні 2019 року.

Позивач зазначив, що господарські відносини із вказаними контрагентами є реальними, підтверджені належними й достатніми первинними документами та пов`язані із господарською діяльністю позивача. При цьому, є помилковими та необґрунтованими доводи відповідача про неможливість здійснення таких операцій у зв`язку із відсутністю у постачальників ресурсів для здійснення задокументованої діяльності, відповідних товарів у ланцюгу постачання та відсутність законного джерела введення в обіг товару.

Щодо посилань відповідача на негативну інформацію щодо контрагентів ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест», яка міститься в матеріалах окремих кримінальних проваджень позивач зазначив, що така інформація сама собі не може розглядатись як підстава недійсності правочинів АТ «ДПЗКУ» із ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест», адже відсутні вироки у кримінальних провадженнях які б підтверджували фіктивність діяльності вказаних контрагентів.

Крім того, позивач звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання у податкових правовідносинах принципу індивідуальної відповідальності платника податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2020 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову АТ «ДПЗКУ» посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 19.07.2019 №2238/28-10-41-01/37243279, згідно яких не підтверджено реальність господарських операцій АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест», з огляду на:

- відсутність у вказаних контрагентів достатнього обсягу відповідних ресурсів, в тому числі трудових ресурсів, основних засобів, земельних ділянок, для здійснення відповідних фінансово-господарських операцій;

- наявність інформації щодо не виконання обов`язків щодо подання податкової звітності, фіктивності діяльності підприємств, які у відповідний період були постачальниками ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест»;

- згідно з аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних відсутня інформація щодо можливості постачання для ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» їх контрагентами товарів, поставки яких задокументовані від ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» до АТ «ДПЗКУ».

З огляду на принцип офіційного з`ясування усіх обставин адміністративної справи, а також те, що для повного та всебічного встановлення обставин справи необхідно перевірити факт реального руху товару, який постачався ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» у лютому-травні 2019 року для АТ «ДПЗКУ» по всьому ланцюгу постачання, з`ясувати, ким і коли вирощувалась придбана позивачем сільськогосподарська продукція, дослідити технічну можливість ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» та їх постачальників виконати вказані поставки з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів, понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2020 витребувано у ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» пояснення із відповідним документальним підтвердженням щодо:

- походження та придбання товарів, поставлених АТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» у лютому-травні 2019 року, у тому числі із зазначенням де, коли і ким вирощена відповідна сільськогосподарська продукція;

- наявності технічної можливості (у тому числі у їх постачальників) на здійснення господарських операцій із постачання сільськогосподарської продукції, поставленої АТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» у лютому-травні 2019 року.

Копії вказаної ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2020 направлено на адреси ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест», однак поштові відправлення повернулись до суду не врученими.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та наданих у справу доказів.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

Офісом великих платників податків Державної податкової служби відповідно до наказу від 19.06.2019 № 1326 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки АТ «ДПЗКУ» та направлень на перевірку від 25.06.2019 №567 та №568 проведено позапланову виїзну перевірку Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова корпорація України» по декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року (реєстраційний номер від 20.05.2019) з урахуванням уточнюючих розрахунків з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.

За результатом перевірки складено акт перевірки від 19.07.2019 №2238/28-10-41-01/37243279.

У ході перевірки відповідач дійшов висновку про порушення АТ «ДПЗКУ» вимог:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 20 116 682 грн, яка підлягає зменшенню;

- пункту 200.4 статті 200 ПК України, що призвело до завищення сум, які підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 1 681 096 грн.

На підставі вказаних висновків акт перевірки від 19.07.2019 №2238/28-10-41-01/37243279, 27.08.2019 Офісом ВПП винесені податкові повідомлення-рішення:

- № форми «В1», яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 1 681 096 грн за квітень 2019 року та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 840 548 грн;

- № форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 20 116 682 грн за квітень 2019 року.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 27.08.2019 № та № у адміністративному порядку шляхом подання відповідної скарги до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 13.11.2019 №9302/6/99-00-08-05-02 скаргу АТ «ДПЗКУ» залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Не погоджуючись із результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 27.08.2019 № та №, вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до

Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Встановлено, що між AT «ДПЗКУ» (Покупець) та ТОВ «Тера-Профі» (Постачальник) укладено договір поставки від 19.02.2019 №15 та додаткові угоди до нього. Предметом Договору є зерно українського походження врожаю 2018 року (Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, місце поставки та строк зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами.

Також між AT «ДПЗКУ» (Покупець) та ТОВ «Тера-Профі» (Постачальник) укладено договір поставки від 25.05.2019 №16 та специфікації до нього. Предметом Договору є олія соняшникова нерафінована (Товар) найменування, кількість, асортимент, ціна за одиницю, загальна сума вартості Товару та строк поставки визначається Сторонами в Специфікації

Відповідно до пункту 4.1. Договору, поставка Товару здійснюється на умовах СРТ («Доставка оплачена до...», тобто контрагент зобов`язується поставити Товар у визначений в Договорі пункт призначення, та, відповідно, бере на себе зобов`язання з організації транспортування Товару) або DDP (продавець несе всі ризики і витрати, пов`язані з транспортуванням вантажу, в тому числі він зобов`язаний сплатити всі збори, пов`язані з експортом товару з країни призначення і імпортом в країну призначення).

Поставка Товару згідно договору від 19.02.2019 №15 на умовах СРТ («Доставка оплачена до...») підтверджується та супроводжується документами, визначеними пунктом 4.7 Договору, а саме, видатковою накладною, рахунком Постачальника, товарно-транспортною накладною.

Відповідно до пункту 6.1. Договору оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого Постачальником рахунку.

Відповідно до п. 6.3.1. Покупець сплачує 100% вартості Товару, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати прийняття Товару у місці поставки, надання копій документів, зазначених у пунктах 4.7 та 11.3 Договору та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до статті 201.1 ПК України.

Поставка Товару за договором від 25.02.2019 №16 на умовах DDP підтверджується та супроводжується документами, визначеними пунктом 6.6. Договору, а саме, видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, рахунком-фактурою, специфікацією, посвідченням якості, сертифікатом відповідності.

Відповідно до пункту 3.2. Договору вартість кожної окремої партії Товару та ціна за одиницю Товару, що поставляється згідно з Договором, визначається у Специфікації, яку Сторони підписують на кожну окрему партію Товару.

На виконання умов Договору від 19.02.2019 №15 (на умовах СРТ («Доставка оплачена до...») (пунктом призначення за умовами Договору є Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, пер. Матросова, 22), Постачальником здійснено поставку Товару, що підтверджується:

- додатковою угодою №1 від 20.02.2019 (насіння соняшника, 20,136 тон, загальна вартість з ПДВ 211 428,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 25.02.2019;

- додатковою угодою №2 від 14.03.2019 (насіння соняшника, 36,51 тон, загальна вартість з ПДВ 376 053,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 14.03.2019;

- додатковою угодою №3 від 15.03.2019 (насіння соняшника, 29,061 тон, загальна вартість з ПДВ 285 669,63 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 14.03.2019.

На виконання умов Договору оформлено видаткові накладні: №1 від 22.02.2019, №311 від 28.02.2019, №320 від 14.03.2019, №650 від 11.04.2019, №809 від 11.04.2019, №808, від 11.04.2019, квитанції на приймання до переробки давальницького насіння і розрахунку видачі належної продукції №000001003 від 26.02.2019, №000001053 від 06.03.2019, №000001104 від 07.04.2019, №000001103 від 06.04.2019, № від 05.02.2019.

Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на плату №1 від 22.02.2019, №2 від 26.02.2019, що підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату: №2108 від 22.02.2019, №2367 від 07.03.2019, №2657 від 14.03.2019, №2674 від 19.03.2019, №2675 від 19.03.2019, №2909 від 26.03.2019, №2910 від 26.03.2019, №3358 від 10.04.2019, №3501 від 11.04.2019, №3502 від 11.04.2019, №3554 від 16.04.2019.

На виконання умов Договору від 25.02.2019 №16 (місцем поставки за умовами Договору є Запорізька область, м. Василівка, пров. Єлеваторний, 6), Постачальником здійснено поставку Товару, що підтверджується:

- специфікацією №1 від 25.02.2019 (олія соняшникова нерафінована, не виморожена, не нижче 1-го сорту згідно ДСТУ 4492:2017 «Олія соняшникова. Технічні умови» 25,00 тон, загальна вартість з ПДВ 513 750,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- специфікацією №2 від 04.03.2019 (олія соняшникова нерафінована, не виморожена, не нижче 1-го сорту згідно (ДСТУ 4492:2017 «Олія соняшникова. Технічні умови» 75,00 тон, загальна вартість з ПДВ 1 541 250,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до І 02.04.2019;

- специфікацією №3 від 25.03.2019 (олія соняшникова нерафінована, не виморожена, не нижче 1-го сорту згідно ДСТУ 4492:2017 «Олія соняшникова. Технічні умови» 241,00 тон, загальна вартість з ПДВ 4 988 700,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 15.04.2019.

Також, оформлено видаткові накладні: №311 від 28.02.2019, №365 від 07.03.2019, акти приймання-передачі від 28.02.2019, від 07.03.2019.

Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату №2 від 26.02.2019, що підтверджується платіжним дорученням з відміткою банку про оплату № від 28.02.2019.

Придбані у ТОВ «Тера-Профі» товари переміщено на склади ТОВ «Сармол» або експортовано до Італії за зовнішньоекономічним контрактом №EXP110619-SFM від 11.06.2019, що підтверджується матеріалами справи.

За результатом вказаних господарських операцій з ТОВ «Тера-Профі», AT «ДПЗКУ» віднесено суми ПДВ, сплачені у вартості вказаних товарів до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та суми, які підлягають бюджетному відшкодуванню по взаємовідносинах з ТОВ «Тера Профі» за квітень 2019 року у розмірі 844 548,64 грн.

Між AT «ДПЗКУ» в особі філії AT «ДПЗКУ» «Ізюмський КХП» (Покупець) та ТОВ «Олівін Групп» (Постачальник) укладено Договір постачання незернової сировини від 20.03.2019 №19/19 та специфікації до нього, предметом якого є поставка незернової сировини для виготовлення комбікормів (Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, місце поставки та строк зазначається у Специфікаціях, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунки за Товар проводяться на підставі отриманого рахунку-фактури Постачальником та за наявності оригіналів товаро-супровідних документів на відповідну партію Товару, шляхом оплати Покупцем Товару протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки Товару.

Згідно пункту 9.1. Договору приймання Товару здійснюється Покупцем при наявності оригіналів товаро-супроводжувальних документів, які зазначені у даному пункті.

У специфікації №1 від 25.03.2019 ТОВ «Олівін Групп» та AT «ДПЗКУ» «Ізюмський КХП» узгоджено поставку шроту соняшникового, у кількості 100 тон, загальна вартість з ПДВ 549 999,60 грн.

На виконання умов вказаного Договору, ТОВ «Олівін Групп» здійснено поставку вказаного товару, що підтверджується видатковими накладними №190 від 01.04.2019,№230 від 11.04.2019, №231 від 12.04.2019.

Також належним чином оформлені товарно-транспортні накладні №80 від 01.04.2019, №100 від 11.04.2019, №101 від 12.04.2019, в яких вантажовідправником значиться ТОВ «Олівін Групп», а вантажоодержувачем філія ПАТ «ДПЗКУ» «Ізюмський КХП» та вказані дані щодо марки автомобіля, автомобільного перевізника, найменування вантажу (шрот соняшниковий) кількість вантажу, місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження.

Розрахунки проведено в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату: №511 від 11.04.2019, №537 від 18.04.2019, №536 від 18.04.2019.

Придбаний у ТОВ «Олівін Групп» товар, позивачем реалізовано до кінцевого споживача ТОВ «Слов`янська хохлушка» у вигляді комбікормів, що підтверджується матеріалами справи.

За результатом вказаних господарських операцій з ТОВ «Олівін Групп», AT «ДПЗКУ» віднесено суми ПДВ, сплачені у вартості вказаних товарів до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та суми, які підлягають бюджетному відшкодуванню по взаємовідносинах з ТОВ «Олівін Групп» за квітень 2019 року у розмірі 69 556,62 грн.

Між AT «ДПЗКУ» (Покупець) та ТОВ «Вега-СГ» (Постачальник) укладено договори поставки від 30.01.2019 №ОДН 0073-С, від 30.01.2019 №ОДН 0075-С, від 30.01.2019 №ОДН 0074-С, від 30.01.2019 №ОДН 0076-С, від 31.01.2019 №ОДН 0077-С, від 06.02.2019 №ОДН 0081-С, від 31.01.2019 №ОДН 0078-С, від 31.01.2019 №ОДН 0079-С, від 31.01.2019 №ОДН 0080-С, від 06.02.2019 №ОДН 0085-С, від 06.02.2019 №ОДН 0084-С, від 06.02.2019 №ОДН 0086-С, від 06.02.2019 №ОДН 0087-С, від 06.02.2019 №ОДН 0088-С та додаткові угоди до них.

Предметом вказаних Договорів є зерно українського походження врожаю 2018 року (Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, умови поставки якого зазначається в додаткових угодах.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Договорів, поставка Товару на умовах СРТ («Доставка оплачена до...») підтверджується та супроводжується документами, визначеними пунктом 4.7. Договору, а саме, видатковою накладною, рахунком Постачальника, товарно-транспортною накладною.

Згідно пункту 6.1. вказаних Договорів оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого Постачальником рахунку.

Відповідно до пункту 6.3.1. вказаних Договорів Покупець сплачує 100% вартості Товару, протягом З (трьох) банківських днів з дати прийняття Товару у місці поставки, надання копій документів, зазначених у пунктах 4.7. та 11.3 Договору та реєстрації Постачальником податкової накладної в ЄРПН відповідно до статті 200.1 ПК України.

На виконання умов Договорів (на умовах СРТ («Перевезення оплачено до...») (пунктом призначення за умовами договору є філії AT «ДПЗКУ» «Одеський зерновий термінал» та «Миколаївський портовий елеватор»), Постачальником здійснено насутпні поставки Товару згідно із::

- додатковою угодою №001КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0073-C (кукурудза 3 класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 700 00,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №001КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0075-С (кукурудза 3 класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 700 00,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №002КЗ від 03.02.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0075-С (кукурудза 3 класу, 210,000 тон, загальна вартість з ПДВ 1 197 00,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 04.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0074-С (кукурудза 3 класу, 1 500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 474 994 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №1 до додаткової угоди №001КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0074-С (кукурудза 3 класу, 1 467,580 тон, загальна вартість з ПДВ 8 291 821,13 грн; кукурудза 3 класу, 32,420 тон, загальна вартість з ПДВ 182 257,07 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №2 до додаткової угоди №001 КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0074-С (кукурудза 3 класу, 1 421,300 тон, загальна вартість з ПДВ 8 030 339,32 грн; кукурудза 3 класу, 32,420 тон, загальна вартість з ПДВ 182 257,07 грн; кукурудза 3 класу, 46,280 тон, загальна вартість з ПДВ 261 220,80 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №001КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0076-С (кукурудза З класу, 1500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 474 994,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №1 до додаткової угоди №001 КЗ від 30.01.2019 до договору від 30.01.2019 №ОДН 0076-С (кукурудза З класу, 1432,100 тон, загальна вартість з ПДВ 8 091 359,27 грн; кукурудза 3 класу, 33,680 тон, загальна вартість з ПДВ 189 530,83 грн; кукурудза 3 класу, 34,220 тон, загальна вартість з ПДВ 192 763,04 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 13.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 31.01.2019 до договору від 31.01.2019 №ОДН 0077-С (кукурудза 3 класу, 1500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 474 994 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 14.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 06.02.2019 до договору від 06.02.2019 №ОДН 0081-С та додатковою угодою від 20.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза З класу, 1500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 550 000,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 31.01.2019 до договору від 31.01.2019 №ОДН 0078-С та додатковою угодою від 14.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза 3 класу, 1500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 474 994,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 31.01.2019 до договору від 31.01.2019 №ОДН 0079-С та додатковою угодою від 14.02.2019 до додаткової угоди №001КЗ (кукурудза 3 класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 649 996,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 31.01.2019 до договору від 31.01.2019 №ОДН 0080-С та додатковою угодою від 14.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза 3 класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 649 996,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 06.02.2019 до договору від 06.02.2019 №ОДН 0085-С та додатковою угодою від 20,02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза 3 класу, 1500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 550 000,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 06.02.2019 до договору від 06.02.2019 №ОДН 0084-С та додатковою угодою від 20.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза З класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 700 000,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 06.02.2019 до договору від 06.02.2019 №ОДН 0086-С та додатковою угодою від 20.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза 3 класу, 1500,000 тон, загальна вартість з ПДВ 8 550 000,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001 КЗ від 06.02.2019 до договору від 06.02.2019 №ОДН 0087-С та додатковою угодою від 20.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза 3 класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 700 000,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019;

- додатковою угодою №001КЗ від 06.02.2019 до договору від 06.02.2019 №ОДН 0088-С та додатковою угодою від 20.02.2019 до додаткової угоди №001 КЗ (кукурудза 3 класу, 1000,000 тон, загальна вартість з ПДВ 5 700 000,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.02.2019.

Транспортування вказаних товарів підтверджується належним чином оформленими товарно-транспортними накладними, в яких вантажовідправником значиться ТОВ «Вега-СГ», а вантажоодержувачем філії АТ «ДПЗКУ» «Одеський зерновий термінал» або «Миколаївський портовий елеватор» та вказані дані щодо марки автомобіля, автомобільного перевізника, найменування вантажу (кукурудза 3 класу) кількість вантажу, місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження, копії яких наявні у матеріалах справи.

Розрахунки проведено в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату, що підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату. Копії відповідних рахунків на оплату та платіжних доручень наявні у матеріалах справи.

Придбаний у ТОВ «Вега-СГ» товар, АТ «ДПЗКУ» експортовано до Китаю за зовнішньоекономічними контрактами №EXP311018-FC/1 від 31.10.2018, №EXP250718-FC від 25.07.2018, №EXP291118-FC від 29.11.2018, №EXP311018-FC/3 від 31.10.2018, №EXP311018-FC/2 від 31.10.2018, що підтверджується матеріалами справи.

За результатом вказаних господарських операцій з ТОВ «Вега-СГ», AT «ДПЗКУ» віднесено суми ПДВ, сплачені у вартості вказаних товарів до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та суми, які підлягають бюджетному відшкодуванню по взаємовідносинах з ТОВ «Вега-СГ» за квітень 2019 року у розмірі 13 469 403,04 грн.

Між AT «ДПЗКУ» (Покупець) та ТОВ «Вітагро Інвест» (Постачальник) укладено договір поставки від 04.03.2019 №83 (Договір) та додаткові угоди до нього. Предметом вказаного договору є зерно українського походження врожаю 2018 року (Товар), культура, клас, кількість та ціна Товару, умови поставки якого зазначається в додаткових угодах до Договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до пунктів 4.4.1, 4.4.2 та 4.5 Договору, на умовах EXW («Франко-завод») (тобто поставка товару (переоформлення зерна) відбувалась на зернових складах) право власності на Товар переходить від Постачальника до покупця з моменту оформлення Зерновим складом складського документу (при поставці на не сертифікованому зерновому складі - довідки Зернового складу) на ім`я Покупця, акту приймання-передачі Товару, підписаного між Сторонами та Зерновим складом та видаткової накладної. Датою переходу права власності від Постачальника до Покупця є дата підписання вищевказаних документів.

На умовах СРТ («Доставка оплачена до...») датою переходу права власності на Товар або партію Товару від Постачальника до Покупця є дата видаткової накладної на Товар або його партію, яка відповідає даті вказаній в електронному реєстрі товарно-транспортних накладних або залізничних накладних, в залежності від виду транспорту.

Датою здійснення поставки вважається дата поставок автомобільним транспортом - дата прийняття Товару у Місці поставки. Прийняття Товару підтверджується відміткою Зернового терміналу на товарно-транспортних накладних.

Відповідно до пункту 5.1. Договору оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури Постачальника.

На виконання умов Договору (на умовах СРТ («Перевезення оплачено до...») (пунктом призначення за умовами договору є філії АТ «ДПЗКУ» «Одеський зерновий термінал» або «Миколаївський портовий елеватор»), і Постачальником здійснено наступні поставки Товару згідно із:

- додатковою угодою №001 КЗ від 04.03.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, І загальна вартість з ПДВ 2 625 000, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 18.03.2019;

- додатковою угодою №002КЗ від 04.03.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 625 000, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 18.03.2019;

- додатковою угодою №ООЗКЗ від 04.03.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 200 614, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 25.03.2019;

- додатковою угодою №004КЗ від 04.03.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 200 614, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 25.03.2019;

- додатковою угодою №005КЗ від 14.03.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 425 002 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 08.04.2019;

- додатковою угодою від 08.04.2019 до додаткової угоди №005КЗ (кукурудза 3 класу, 450,72 тон, загальна вартість з ПДВ 2 185 993, 81 грн; кукурудза 3 класу, 24,860 тон, загальна вартість з ПДВ 120 088,72 грн; кукурудза 3 класу, 24,420 тон, загальна вартість з ПДВ 117 844,86 грн), додатковою угодою від 28.03.2019 до додаткової угоди №005КЗ; додатковою угодою №006КЗ від 14.03.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 425 002, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 28.03.2019;

- додатковою угодою №007КЗ від 11.04.2019 (кукурудза 3 класу, 1000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 5 150 004, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 10.05.2019;

- додатковою угодою №008КЗ від 11.04.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 575 002, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 10.05.2019;

- додатковою угодою №009КЗ від 11.04.2019 (кукурудза 3 класу, 1000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 5 150 004, 00 грн), додатковою угодою від 10.05.2019 до додаткової угоди №009КЗ, поставка Товару здійснюється у строк до 10.05.2019;

- додатковою угодою №010КЗ від 12.04.2019 (кукурудза 3 класу, 1000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 5 199 996, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 12.05.2019;

- додатковою угодою №011 КЗ від 12.04.2019 (кукурудза 3 класу, 1000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 5 199 996, 00 грн), додатковою угодою №1 від 11.05.2019 до додаткової угоди №011 КЗ, додатковою угодою №2 до додаткової угоди №011КЗ (кукурудза 3 класу, 934,86 тон, загальна вартість з ПДВ 4 861 268, 25 грн; кукурудза 3 класу, 65,140 тон, загальна вартість з ПДВ 337 033, 84 грн) поставка Товару здійснюється у строк до 12.05,2019;

- додатковою угодою №012КЗ від 12.04.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 599 998,00 грн), додатковою угодою №1 від 11.05.2019 до додаткової угоди №012КЗ, додатковою угодою №2 від 15.05.2019 до додаткової угоди №012КЗ, поставка Товару здійснюється у строк до 24.05.2019;

- додатковою угодою №013КЗ від 22.04.2019 (кукурудза 3 класу, 1000,00 тон, загальна вартість з ПДВ 5 150 004, 00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 21.05.2019;

- додатковою угодою №014КЗ від 22.04.2019 (кукурудза 3 класу, 500,00 тон, загальна вартість з ПДВ 2 575 002,00 грн), поставка Товару здійснюється у строк до 21.05.2019.

Факти вказаних поставок підтверджують видаткові накладні, копії яких наявні у матеріалах справи.

На виконання даних умов Договору від 04.03.2019 №83 належним чином оформлені товарно-транспортні накладні та залізничні накладні, в яких вантажовідправником значиться ТОВ «Вітагро Інвест», а вантажоодержувачем філії АТ «ДПЗКУ» «Одеський зерновий термінал» або «Миколаївський портовий елеватор» та вказані дані щодо марки автомобіля, автомобільного перевізника або станції та залізниці призначення, найменування вантажу (кукурудза 3 класу) кількість вантажу, місцезнаходження пунктів навантаження та розвантаження, копії яких наявні у матеріалах даної справи.

Отримання товару на умовах EXW («Франко-завод») на зберігання оформлено актами приймання-передачі: № 189 від 15.03.2019, №191 від 18.03.2019; картками аналізу зерна: №189 від 15.03.2019, №191 від 18.03.2019; та складськими квитанціями на зерно: №1141 від 15.03.2019, №1143 від 18.03.2019.

Розрахунки згідно Договору від 04.03.2019 №83 за вказані поставки проведено у повному обсязі в безготівковій формі відповідно до рахунків на оплату, що підтверджується платіжними дорученнями з відміткою банку про оплату. Копії відповідних рахунків на оплату та платіжних доручень наявні у матеріалах справи.

Придбаний у ТОВ «Вітагро Інвест» товар, позивачем експортовано до Лівану, Єгипту, Іспанії, Ізраїлю за зовнішньоекономічними контрактами №ЕХР150519-FC від 15.05.2019, №ЕХР170519-FC від 17.05.2019,?№EXP030419-FC/2 від 03.04.2019, №EXP270519-FC від 27.05.2019, №EXP130619-FC від 13.06.2019, №EXP300519-FC від 30.05.2019, №ЕХР290519-FC/2 від 29.05.2019, №EXP290519-FC від 29.05.2019, що підтверджується матеріалами справи.

За результатом вказаних господарських операцій з ТОВ «Вітагро Інвест», AT «ДПЗКУ» віднесено суми ПДВ, сплачені у вартості вказаних товарів до суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та суми, які підлягають бюджетному відшкодуванню по взаємовідносинах з ТОВ «Вітагро Інвест» за квітень 2019 року у розмірі 7 402 940, 94 грн.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17 Верховний Суд зауважив, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд зазначає, що відповідачем не встановлено жодних недоліків у документах, наданих АТ «ДПЗКУ» на підтвердження вказаних господарських операцій з ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест». При цьому, матеріали справи мітять копії первинних документів, обсяг та зміст яких підтверджує реальність вказаних господарських відносин, що не заперечується відповідачем.

Додатково суд також зауважує, що позивачем також надано належним чином оформлені складські квитанції, які є специфічними документами, що підтверджують операції з придбання зерна.

Так, відповідно до статті 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

За приписами Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 27.06.2003 за №198 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2003 за №605/7926, бланки складських документів на зерно є бланками документів суворої звітності, їх виготовлення, отримання, доставка, облік, зберігання, видача, списання проводяться згідно з чинним законодавством.

Облік надходження, використання бланків складських документів здійснюються державним підприємством «Держреєстри України» в електронному вигляді в Реєстрі складських документів на зерно. Другі примірники виданих зерновим складом складських документів на зерно та невикористані бланки складських документів на зерно зберігаються на зерновому складі. Внесення до Реєстру складських документів на зерно інформації про використання бланків складських документів здійснюється відповідно до вимог та порядку, які визначаються Кабінетом Міністрів України у відповідності до положень статті 45 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні»

Також відповідач не заперечує фактичну наявність у АТ «ДПЗКУ» вказаного товару та його подальшу реалізацію позивачем, при цьому зазначає, що ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» у контексті спірних відносин не здійснювали реальної господарської діяльності з поставки вказаних товарів АТ «ДПЗКУ».

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій АТ «ДПЗКУ» з що ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест», відповідач в акті перевірки та відзиві на позовну заяву зазначає про наступне.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ «Тера Профі» податкових накладних на реалізацію насіння соняшнику ТОВ "АГРОЮКРЕЙН" (), ТОВ "АГРАРНИЙ ХОЛДИНГ "АКС" (), TOB "МЕТСТАР ЛТД"( ).

Підприємством ТОВ «Агроюкрейн» () податкові декларації з плати за землю протягом 2018 року, податкові декларації платника єдиного податку 4-ої групи не подано. Відповідно до даних АІС «Податковий блок», у ТОВ «Агроюкрейн» () протягом 2018-2019 років відсутні об`єкти оподаткування.

Відповідно даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ «Агроюкрейн» () податкових накладних, щодо реалізації насіння соняшнику ТОВ "МУРАНДІ ТОРГ" ().

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію на адресу ТОВ «МУРАНДІ ТОРГ» () податкових накладних, щодо реалізації насіння соняшнику ТОВ "МАРУН ТРЕЙД" (), ТОВ "АГРОМАНТІС" ().

В результаті аналізу інформаційних систем ДПС України не можливо встановити чисельність працюючих та наявність земельних ділянок, так як платники не подають таку звітність до контролюючих органів, крім того, на адресу ТОВ "АГРОМАНТІС", ТОВ "МАРУН ТРЕЙД" протягом 2019 року не було оформлено податкові накладні щодо реалізації насіння соняшнику, послуг з оренди земельних ділянок, послуг обробки землі чи будь яких інших супутніх послуг, що пов`язанні з вирощуванням, зберіганням, переоформленням сільськогосподарської продукції, а також на товар, що був реалізований на адресу АТ «ДПЗКУ» тобто не можливо встановити походження товару. Податковий кредит ТОВ "АГРОМАНТІС", ТОВ "МАРУН ТРЕЙД", сформований за рахунок продуктів харчування, текстильних виробів.

Підприємством ТОВ "АГРАРНИЙ ХОЛДИНГ "АКС" () податкові декларації з плати за землю протягом 2019 року, податкові декларації платника єдиного податку 4-ої групи не подано.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено протягом 2019 року реєстрацію на адресу ТОВ "АГРАРНИЙ ХОЛДИНГ "АКС" податкових накладних на реалізацію насіння соняшнику ТОВ "АГРО ТРЕЙД-МАКС" ().

За результатами аналізу інформаційних систем ДПС України стосовно ТОВ "АГРО ТРЕЙД-МАКС" () встановлено:?податкові декларації з плати за землю протягом 2019 року, податкові декларації платника єдиного податку 4-ої групи не подано; відсутня кількість працюючих, об`єктивно необхідних для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій; відсутність основних фондів, а саме виробничих потужностей, приміщень та будь якого іншого нерухомого майна; відсутність супутніх платежів, що характерні для ведення будь-якої господарської діяльності, в тому числі комунальні платежі, оренда приміщень та паркомісць, послуги зв`язку та ін.; відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмеженні проміжки часу та відсутність даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування, оренди складів для зберігання товарів.

В адресу ТОВ "АГРО ТРЕЙД-МАКС" () протягом 2019 року встановлена реєстрація податкових накладних на реалізацію насіння соняшника ТОВ "ОЛКАР СТАНДАРТ" (). В податковому кредиті ТОВ ''ОЛКАР СТАНДАРТ" () відсутнє придбання насіння соняшнику, податковий кредит сформовано за рахунок продуктів харчування.

Основним постачальником товару «Олія соняшникова нерафінована» для TOB «ТЕРА ПРОФІ» () є: ТОВ «ОІЛ ЛТД» (), ТОВ «РЕГІОН-АГРО» ().

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ «ТЕРА ПРОФІ» () податкових накладних на реалізацію (Олії соняшникової нерафінованової) від ТОВ «ОІЛ ЛТД» ().

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів встановлено, що основними постачальниками ТОВ «ОІЛ ЛТД» () у березні 2019 року були ТОВ «ОПТІУМ-ТРЕЙЛ», TOB "ЦEPETA", ТОВ "ДЖАСТЕКС", ТОВ "САЙНЕКАТ", ТОВ "КРІСТЕН ЛТД", TOB "КАСТЕРС ГРУП", ТОВ "ЛАНЖЕТ", ТОВ "ЛАМАНТАС", ТОВ "КУЛЖЕН", TOB "АРТЕРС", ТОВ "ГРОМОС", ТОВ «ТЕСРІП», ТОВ «ЧЕКЛЕТ», ТОВ «АЛІНТЕРС» ТОВ «ТЕВІАС», ТОВ «АСБІМ», ТОВ «РИЧ КОСТ", ТОВ «ЧІКІ-БАМБОНІ», ТОВ «ИНТЕР ТОП», ПП «Служба Доставки». Протягом березня 2019 року в адресу вище зазначених постачальників, якими зареєстровано податкові накладні на реалізацію Олія соняшникова нерафінована для ТОВ «ОІЛ ЛТД» документувалось постачання: ТОВ «ФРІВОТЕР», ТОВ «РІМАЛТО ПЛЮС», ТОВ СИРИУС ГРУП», ТОВ «ФЄНІКС+», ТОВ «РЕНІУМ ЛТД», ТОВ «СОДДЕР ЛТД», ТОВ «ЮПИТЕР-ЛТД», ТОВ «СЕЛЄНА+», ТОВ "ФАРВАТЕР КОНСАЛТ" щодо яких встановлено: відсутність працюючих, об`єктивно необхідних для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій; відсутність основних фондів, а саме виробничих потужностей, приміщень та будь якого іншого нерухомого майна; відсутність супутніх платежів, що характерні для ведення будь-якої господарської діяльності, в тому числі комунальні платежі, оренда приміщень та паркомісць, послуги зв`язку та ін.; відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмеженні проміжки часу та відсутність даних, щ підтверджували б придбання послуг з транспортування, експедирування та оренди складів для зберігання товарів.

В ході проведення перевірки отримано інформацію від Міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, щодо ризиків заявленої до відшкодування з бюджету суми ПДВ та/або формування від`ємного значення податку, по контрагенту ТОВ «ТЕРА-ПРОФІ» () встановлено ознаки ризику, а саме: не встановлено походження ТМЦ реалізованих ТОВ «ТЕРА-ПРОФІ» в адресу АТ «ДПЗКУ». Відповідно до результатів аналізу руху ТМЦ, не встановлено походження реалізованого товару, адже було здійснено заміну номенклатури товару за ланцюгом постачання.

Також встановлено наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів АТ «ДПЗКУ» по ланцюгу постачання. Так, відповідно до ухвали Дніпровського районного суд міста Києва від 07.06.2019 по справі №755/11871/17 досудового розслідування кримінального провадження №0002035 від 04.08.2016 зі встановленими ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212, ч.2. ст.364 КК Країни,

В ході розслідування отримано інформацію, що протягом січня-лютого 2019 року невстановленими особами здійснено реєстрацію та придбання ряду суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, зокрема: ТОВ «Муранді Торг» (), ТОВ «ФГ Слобода ДК» (), ТОВ Інтекст Траст (), які в свою чергу здійснювали реалізацію товару (сільськогосподарського призначення - кукурудза, соя, пшениця, соняшник) через т.з. транзитне підприємство ТОВ «Агроюкрейн» () в адресу, зокрема, ТОВ «Вітагро Інвест» (), ТОВ «Тера-Профі».

З урахуванням наведеного відповідач стверджує про нереальність господарських операцій між АТ «ДПЗКУ» () та ТОВ "ТЕРА-ПРОФІ" ().

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» () податкових накладних за квітень 2019 року на реалізацію шроту соняшникового ТОВ «ТУЛІЦА СТАЙЛ» () кількості 989,3 т, сума ПДВ 870 422,00 грн, зміна назви на TOB «СМАРТ ТОРГ КОМПАНІЯ» ().

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що на протязі 2018-2019 року ТОВ «ТУЛІЦА СТАЙЛ» () не здійснювало придбання шроту соняшникового, податкова звітність за квітень 2019 року не подана.

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів встановлено: відсутність працюючих, об`єктивно необхідних для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій; відсутність основних фондів, а саме виробничих потужностей, приміщень та будь якого іншого нерухомого майна; відсутність супутніх платежів, що характерні для ведення будь-якої господарської діяльності, в тому числі комунальні платежі, оренда приміщень та паркомісць, послуги зв`язку та ін.; відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмеженні проміжки часу та відсутність даних, що підтверджували б придбання послуг з транспортування, експедирування та оренди складів для зберігання товарів.

Також в ході перевірки встановлено наявність кримінального провадження щодо ТОВ «ТУЛІЦА СТАЙЛ». Так, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10.06.2019 року в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 09.06.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205, ч.5 ст.27 ч.3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено групу осіб, які 2016 року по теперішній час діючи на території м. Києва створили злочинну схему з мінімізації податкових зобов`язань підприємств реального сектору економіки. Так, впродовж 2016-2019 року група осіб, які використовуючи реквізити зареєстрованих на підставних осіб підприємств ТОВ «ПОЛІС СТІЛ» (41927051), ТОВ ТОП «ТРАНС ТРЕЙД» (41535327) та інших 15 підприємств, з метою прикриття незаконної діяльності яка полягає у наданні послуг службовим особам реально діючих підприємств з мінімізації податкових зобов`язань. Зібраними матеріалами досудового розслідування встановлено, що фігуранти кримінального провадження використовували реквізити підприємств одним із яких є ТОВ "ТУЛІЦА СТАЙЛ" ().

Таким чином, встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, на думку відповідача, дозволяють зробити висновки, щодо нереальності господарських операцій, а укладені між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» () договори не опосередковується реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, фактично ТОВ «ОЛІВІН ГРУПП» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операції з постачання товарів (робіт/послуг), а?наявність первинних документів не надає права платнику податків на формування податкового обліку в тому разі, якщо зафіксована в первинних документах операція фактично не відбулася.

Також в ході перевірки виявлено, що відповідно до даних Єдиного реєстру податку накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ «ВЕГА-СГ» () податкові накладні на реалізацію кукурудзи ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «УСПІХ- ТАШЛИК» () в кількості 16 382 т на суму ПДВ-18 505 976,14 грн.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що протязі 2018-2019 року ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «УСПІХ-ТАШЛИК» не здійснювало придбання кукурудзи, податковий кредит сформований за рахунок запасних частин до легкових автомобілів. В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів встановлена: відсутність працюючих, об`єктивно необхідних для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій; відсутність основних фондів, а саме виробничих потужностей, приміщень та буя, якого іншого нерухомого майна; відсутність супутніх платежів, що характерні для ведення будь-якої господарської діяльності, в тому числі комунальні платежі, оренда приміщень та паркомісць, послуга зв`язку та ін.; відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснені перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсію товару (його фізичного руху) в обмеженні проміжки часу та відсутність даних, ВМЬ підтверджували б придбання послуг з транспортування, експедирування та оренди склад» для зберігання товарів.

Офісом отримано інформацію від Міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, щодо ризиків заявленої да відшкодування з бюджету суми ПДВ та/або формування від`ємного значення податку, контрагенту ТОВ «ВЕГА-СГ» () встановлено ознаки ризику, а саме: не встановлено походження ТМЦ реалізованих м в адресу АТ «ДПЗКУ». Відповідно до результатів аналізу руху ТМЦ, не встановлено походження реалізованого товару, адже було здійснено заміну номенклатури товару за ланцюгом постачання.

Також встановлено наявність кримінального провадження №0004299 від 17.11.2017 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.209, ч.3 ст.212, ч.3 ст.358 КК України стосовно ТОВ «ВЕГА-СГ» (). Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні отримано відомості про те, що в період з 2016 року по теперішній час групою осіб, діючою за попередньою змовою між собою, створено та придбано ряд суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягає у проведенні фінансово-господарських операцій по переведенню безготівкових коштів у готівку, формуванню дебіторської заборгованості, витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, цінних паперів, виконання робіт, надання послуг.

Зібраними матеріалами досудового розслідування встановлено, що фігуранти кримінального провадження використовували реквізити підприємств одним із яких є ТОВ «ВЕГА-СГ» ().

З огляду на наведене, відповідач дійшов висновку про нереальність господарських операцій між АТ "ДПЗКУ" та ТОВ «ВЕГА-СГ».

Щодо ТОВ "Вітагро Інвест" () в ході перевірки встановлено, що відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу АТ "ДПЗКУ" податкових накладних на реалізацію кукурудзи ТОВ "Вітагро Інвест" () в кількості 8 883,68 т, на суму ПДВ 7 402 940,94 грн.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ "Вітагро Інвест " () податкових накладних на реалізацію кукурудзи ТОВ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ "САДКО" () та ТОВ «Агроюкрейн» ().

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію протягом 2019 року в адресу ТОВ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ "САДКО" () податкових накладних на реалізацію кукурудзи від постачальників ТОВ "МАЙКОС ТРЕЙДІНГ" () в кількості 24 802,723 т на суму ПДВ 1 404 333,30 грн, ТОВ "КОРНЕР ПРОДАКТ" () в кількості 252т на суму ПДВ 181 440,00 грн, ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "КОЧКІН"( ) в кількості 411,01 т, на суму ПДВ 301 815,01 грн.

Відповідно до даних інформаційних систем встановлено, підприємства ТОВ "МАЙКОС ТРЕЙДІНГ" (), ТОВ "КОРНЕР ПРОДАКТ" (), ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "КОЧКІН" () не здійснювало придбання кукурудзи, податковий кредит сформований за рахунок продуктів харчування.

В результаті аналізу інформаційних систем та первинних документів встановлено: відсутність працюючих, об`єктивно необхідних для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій; відсутність основних фондів, а саме виробничих потужностей, приміщень та будь якого іншого нерухомого майна; відсутність супутніх платежів, що характерні для ведення будь-якої господарської діяльності, в тому числі комунальні платежі, оренда приміщень та паркомісць, послуг зв`язку та ін.; відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення перевезення (навантаження, розвантаження), тимчасового зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмеженні проміжки часу та відсутність даних, ш підтверджували б придбання послуг з транспортування, експедирування та оренди складі для зберігання товарів.

Підприємством ТОВ «Агроюкрейн» () податкові декларації з плати за землю протягом 2018 року, податкові декларації платника єдиного податку 4-ої групи не подано. Відповідно до даних АІС «Податковий блок», у ТОВ «Агроюкрейн» () в 2018-2019 році відсутні об`єкти оподаткування.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ТОВ «Агроюкрейн» () податкових накладних на реалізацію кукурудзи ТОВ «ІНТЕКСТ ТРАСТ» (), а в адресу ТОВ «ІНТЕКСТ ТРАСТ» - податкових накладних на реалізацію кукурудзи ТОВ «МАРУН ТРЕЙД» ().

В результаті аналізу інформаційних систем ДПС України не можливо встановиш чисельність працюючих та наявність земельних ділянок, так як платних не подає таку звітність до контролюючих органів, крім того, на адресу ТОВ «МАРУН ТРЕЙД» протягом 2019 року не було оформлено податкові накладні щодо реалізації кукурудзи, послуг з оренди^ земельних ділянок, послуг обробки землі чи будь яких інших супутніх послуг, що пов`язанні і з вирощуванням, зберіганням, переоформленням сільськогосподарської продукції, а також на товар, що був реалізований на адресу АТ «ДПЗКУ», тобто не можливо встановити походження товару. Податковий кредит, ТОВ «МАРУН ТРЕЙД», сформований за рахунок продуктів харчування, текстильних виробів.

Також встановлено наявність зазначеного кримінального провадження №0002035 від 04.08.2016.

Отже, встановлені в ході проведення перевірки дані і факти, на думку відповідача, дозволяють зробити висновки, щодо нереальності господарських операцій між АТ "ДПЗКУ" та ТОВ «Вітагро Інвест».

Крім того, відповідач зазначає, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку вказаним висновкам відповідача, суд виходить з наступного.

Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 по справі №811/2154/13 зауважив, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Тому, суд не може вважати обґрунтованими вказані висновки відповідача, адже вони базуються виключно на даних автоматизованих систем контролюючих органів.

При цьому, суд зазначає, що зазначені розриви ланцюгів постачання встановлено відповідачем в результаті аналізу баз даних податкових органів до яких ні позивач, ні його конвергенти не мають доступу, при цьому відповідачем не доведено, що позивач мав можливість дізнатись про дані обставини.

Також суд наголошує на тому, що висновки Офісу ВПП ґрунтуються виключно на вибірковій інформації стосовно контрагентів постачальників позивача.

Однак, згідно постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №820/7293/13-а правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, на які посилається відповідач, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин, які є предметом дослідження у цій справі.

Суд також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 висловлено правову позицію згідно якої податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отже, у разі підтвердження товарності здійснених поставок та реальності надання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Позивач пояснив, що при укладенні контрактів з ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» перевірив кожного контрагента в публічних реєстрах, а саме: в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з метою перевірки реєстраційних даних; в Єдиного державного реєстру судових рішень на наявність судових рішень за участю контрагента; в реєстрі платників ПДВ на наявність статусу у контрагента платника ПДВ; в реєстрі сумнівності платника податку та наявності заборгованості з податків з метою встановлення реальності контрагента та відсутності заборгованості зі сплати податків. Жодний контрагент на момент укладення договорів не викликав у позивача сумнів щодо реальності та податкової сумлінності.

Стосовно висновків щодо відсутності у вказаних контрагентів АТ «ДПЗКУ» та постачальників вказаних контрагентів АТ «ДПЗКУ» ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій та відсутність факту (джерела) законного введення отриманих позивачем товарів в обіг, розрив ланцюга постачання, неподання вказаними товариствами податкової звітності, суд також зазначає наступне.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №807/2332/15 норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

У постанові від 10.09.2019 справа №814/2412/17 Верховний Суд вказав, що без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.

Необхідно зауважити, що залучення матеріальних та трудових ресурсів для постачання товарів для АТ «ДПЗКУ» могло відбуватись без оформлення ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» та їх постачальниками трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів щодо залучення матеріальних ресурсів. У такому разі може йти мова про порушення вказаними товариствами вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів та товарів.

До того ж, вказані товари могли придбаватись ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» та їх постачальниками у осіб, які не є платниками ПДВ, а тому відповідач не міг відслідкувати факти залучення таких осіб лише шляхом співставлення даних Єдиного реєстру податкових накладних, що свідчить про поверховість висновків відповідача про розриви ланцюгів постачання.

Також суд зазначає, що стверджуючи про відсутність у ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» та їх постачальників необхідних ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій, відповідач оперує виключно припущеннями, адже не зазначає який саме обсяг ресурсів є достатнім для здійснення таких господарських операцій.

Крім того, варто зауважити, що висновки відповідача про нереальність господарських відносин між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Вега-СГ» ґрунтуються на тому, що єдиним постачальником кукурудзи 3 класу на адресу ТОВ «Вега-СГ» було ФГ «Успіх-Ташлик», щодо якого наявна інформація про нездійснення та неможливість здійснення операцій з постачання кукурудзи 3 класу.

Проте, відповідачем не взято до уваги, що поставка кукурудзи 3 класу на адресу ТОВ «Вега-СГ» здійснена ФГ «Інна-Г», ТОВ «ФГ «Укроптплюс», а не ФГ «Успіх-Ташлик», про що свідчать надані позивачем документи.

Щодо посилань відповідача на інформацію, здобуту під час розслідування кримінальних проваджень №0002035, №0000064 та №0004299, суд зазначає наступне.

Верховний Суд України в постанові від 29.03.2017 у справі №826/11082/14 зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрат є безпідставними.

У постанові від 14.03.2017 у справі №826/757/13 Верховний Суд України вказує, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Верховний Суд у рішенні у справі №2а-7075/12/2670 від 16.01.2018 констатує, що первинні документи є неналежними, адже підписані особою, яка значилась директором товариства, проте фактично ніякого відношення до діяльності товариства не мала, що встановлено в межах розслідування кримінальної справи за фактом вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 205, частинами першою та третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

У постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Далі, аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Згідно постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №814/569/16 факт наявності вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого існує нагальна потреба перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, враховуючи обставини, встановлені вироком, який набрав чинності, період часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретну особу та наслідки її дій для реалізації конкретних господарських операцій.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінально процесуальний кодекс України (КПК України).

Відповідно до частини першої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина четверта статті 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту чи пояснення, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 у справі №2а-7075/12/2670, від 26.06.2018 у справі №808/2360/17, та Верховним Судом України у постановах від 12.04.2016 у справі №826/17617/13, від 05.03.2012 у справі №21-421а11 та від 22.09.2015 у справі №810/5645/14.

При цьому, сам факт існування обвинувального вироку за статтею 205 КК України не є безумовною підставою для такого висновку. Суд повинен встановити, чи мали взагалі місце операції між платником і його контрагентами та чи може вирок мати преюдиційне значення в податковому спорі, а після цього ще й дослідити його зміст. Наявність вироку не завжди свідчить про нереальність господарських операцій.

З мотивів викладених вище, суд зазначає, що ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду даної справи в суді, вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо посадових осіб ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест» та їх постачальників - відсутні.

До того ж, матеріали кримінальних проваджень №0002035, №0000064 та №0004299 взагалі не містять відомостей про господарські операції між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест».

Тому, посилання відповідача на наявність вказаної інформації за відсутності відповідних вироків, суд не може розцінювати як доказ нереальності господарських операцій позивача з ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест».

Підсумовуючи правову оцінку висновків відповідача про нереальність вказаних господарських операцій між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Тера Профі», ТОВ «Олівін Групп», ТОВ «Вега-СГ» та ТОВ «Вітагро Інвест», суд зазначає, що такі висновки ґрунтуються на неналежних доказах та припущеннях контролюючого органу, а за наявності належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують придбання позивачем товарів у вказаних контрагентів та їх подальше використання у господарській діяльності, суд вважає вказані висновки відповідача необґрунтованими.

Щодо посилань в акті перевірки на те, що контрагентом позивача ПВТП «Яна» не відображено в податковій звітності за квітень 2019 року суму ПДВ у розмірі 475 грн позивач повідомив, що дана сума відображена у додатку Д1, таблиця 2, під номером 14 до декларації з ПДВ за квітень 2019 року. На підтвердження даної обставини позивача надав копію вказаної декларації, а відповідач не заперечив даних доводів позивача.

Також відповідач не заперечив доводи позивача про необґрунтованість висновків перевірки в частині завищення АТ «ДПЗКУ» суми податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентом ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) у розмірі 296 грн. Водночас, згідно матеріалів справи вказана сума не була включена до податкового кредиту за лютий 2019 року, у зв`язку із чим, податковий кредит за квітень 2019 року не завищено.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає, що контролюючим органом не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, не подано відповідачем належних та достатніх доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності податкових повідомлень-рішень від 27.08.2019 форми «В1» № та форми «В4» №, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень відповідача.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 13.12.2019 №18670, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 19210 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова корпорація України» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 27.08.2019 форми «В1» № та форми «В4» №.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної податкової служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова корпорація України» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Акціонерне товариство «Державна продовольча-зернова корпорація України» (місцезнаходження юридичної особи: 01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 37243279).

Відповідач - Офіс великих платників податків Державної податкової служби (місцезнаходження юридичної особи: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 39440996).

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 09.02.2021.

Суддя О.М. Чудак