Справа № 360/4353/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4353/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі Луганської області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- скасувати рішення Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 02.10.2020 «Про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України з 05.08.1991 по 27.04.1992 на посаді підземного гірничого з повним робочим днем під землею на «Шахта Червоний Профінтерн» ВО «Орджонікідзевугілля», з 28.04.1992 по 05.01.1996 на посаді забійника підземного на «Шахта Червоний Профінтерн» ВО «Орджонікідзевугілля», з 03.08.1998 по 10.08.1998 на посаді гірника 2 р. з повним робочим днем в шахті на «Шахта «Комсомолець» ВО «Артемвугілля», з 05.12.2003 по 28.09.2005 на посаді начальника зміни з охорони праці підземним на СП «Шахтоуправління ім. М.І. Калініна» ДП «Артемвугілля», з 26.11.2010 по 30.07.2011 на посаді головного інженера шахти СП «Шахта «Вуглегірська» ДП «Орджонікідзевугілля», з 02.08.2011 по 16.01.2015 на посаді головного інженера СП «Шахта «Вуглегірська» ДП «Орджонікідзевугілля», з 13.04.2016 по 01.07.2016 на посаді заступника директора з виробництва, пов`язаного з підземними роботами на «Шахті імені Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля», з 29.09.2016 по 14.11.2016 на посаді виконуючого обов`язки головного інженера на ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайсьвугілля», з 17.11.2016 до 16.04.2020 на посаді головного інженера ВП Шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля».

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області провести з 01.10.2020 перерахунок призначеної пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на підставі заяви від 25.09.2020 б/н.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з вересня 2020 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, отримуючи пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважаючи, що позивача має право на перерахунок пенсії відповідно до статей 1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», останній 25.09.2020 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії та відповідними документами.

Рішенням УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 02.10.2020 було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії через відсутність необхідних 15 років стажу роботи на підземних роботах, передбачених статтями 1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позивач вважає рішення протиправним та таким, що порушує права позивача на належний соціальний захист.

11.12.2020 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 50957/2020 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.160-162).

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, просили розглянути справу без їхньої участі (арк.спр.195,198).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги частини 9 статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 16.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (арк.спр.149-150);

- ухвалою суду від 13.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.190).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11.01.2000 Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить відповідна довідка від 06.03.2018 № (арк.спр.11).

З 25.08.2020 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 10089,18 грн. (робота за Списком № 1) (арк.спр.170). Страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням перетину періодів складає 29 років 2 місяці 7 днів, у тому числі: додаткові роки за Списком № 1 - 10 років; всього до розрахунку - 39 років 2 місяці 07 днів (арк.спр.171).

25.09.2020 позивач звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії із зміною надбавки (арк.спр.169).

Судом встановлено, що 02.10.2020 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - рішення від 02.10.2020) (арк.спр.167).

Зі змісту рішення від 02.10.2020 (у межах спірних правовідносин) вбачається, що ОСОБА_1 на час звернення має страховий стаж роботи 39 років 02 місяці 07 днів, в тому числі відпрацьований страховий стаж 29 років 02 місяці 07 днів та підземний пільговий стаж за Списком № 1 - 10 років 04 місяці 10 днів.

Зі змісту рішення від 02.10.2020 вбачається, що періоди роботи з 05.08.1991 по 05.01.1996, з 03.08.1998 по 10.08.1998, з 05.12.2003 по 28.09.2005, 26.11.2010 по 30.07.2011, з 02.08.2011 по 16.01.2015, з 19.01.2015 по 03.02.2015, з 19.02.2015 по 11.01.2016, з 17.11.2016 по 27.08.2020 не зараховані до пільгового стажу роботи за списком № 1 згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». На підставі викладеного, вирішено відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (арк.спр.17-18).

Виходячи зі змісту позовних вимог спірними періодами роботи ОСОБА_1 є: 05.08.1991-27.04.1992; 28.04.1992 - 05.01.1996; 03.08.1998 - 10.08.1998; 05.12.2003-28.09.2005; 26.11.2020-30.07.2011; 02.08.2011-16.01.2015; 13.04.2016-01.07.2016; 29.09.2016-14.11.2016; 17.11.2016-16.04.2020.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 26.07.1988 у межах спірних правовідносин, судом встановлено, що вона містить наступні записи про роботу ОСОБА_1 :

- 05.08.1991 - прийнятий гірником підземним з повним робочим днем під землею, наказ № 147-к від 05.08.1991, запис № 7;

- 28.04.1992 переведений забійником підземним, наказ № 83-к від 28.04.1992, запис № 8;

- 05.01.1996 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ від 05.01.1996, запис № 10;

- 03.08.1998 прийнятий гірником 2 розряду з повним робочим днем в шахті, наказ № 287/с від 03.08.1998, запис № 11;

- 10.08.1998 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ № 337/к від 02.09.1998, запис № 12;

- 05.12.2003 переведений в структурний підрозділ шахтоуправління ім. М.І. Калініна, наказ № 498к від 04.12.2003, запис № 16;

- 28.09.2005 переведений на шахту «Шахта-ділянка «1» струкрутрного підрозділу шахтоуправління ім. М.І.Калініна», наказ № 419кГп «А4» від 29.09.2005, запис № 20;

- 26.11.2010 призначений головним інженером шахти, наказ № 714к від 25.11.2010, запис № 31;

- 30.07.2011 звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, наказ № 517к від 01.08.2011, запис № 32;

- 02.08.2011 призначений головним інженером шахти, наказ 523к від 02.08.2011, запис № 33;

- 16.01.2015 звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, наказ № 5-к від 16.01.2015, запис № 34;

- 13.04.2016 прийнятий заступником директора з виробництва, пов`язаний з підземними роботами, наказ № 13 від 13.04.2016, запис № 41;

- 01.07.2016 звільнений згідно ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, наказ № 2678 від 01.07.2016, запис № 43;

- 29.09.2016 прийнятий виконуючим обов`язки головного інженера, наказ № 93 від 28.09.2016, запис № 44;

- 17.11.2016 прийнятий головним інженером шахти за переводом, наказ від 16.11.2016, запис № 46.

Інші періоди роботи позивача не є спірними, а тому судом не досліджуються (арк.спр.12-16).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 за № 3721-XII, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом, який спрямовано на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів є Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VII (далі - Закон України № 345-VII).

Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей (стаття 1 Закон України № 345-VII).

Положеннями статті 8 Закону України № 345-VII передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів України та Державної податковою адміністрацією забезпечити з 01.10.1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

Згідно з абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Положеннями частини першої статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу) (абзац 21 частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV).

За приписами частини другої статті 41 Закону № 1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Положеннями частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії саме відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із проханням зарахувати до пільгового стажу певні періоди роботи (арк.спр.169).

Надаючи оцінку доводам відповідача про неможливість зарахування до пільгового страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 : 05.08.1991-27.04.1992; 28.04.1992-05.01.1996; 03.08.1998-10.08.1998; 05.12.2003-28.09.2005; 26.11.2010-30.07.2011; 02.08.2011-16.01.2015 через відсутність довідок, уточнюючих пільговий характер роботи, суд вважає суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58).

Так, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу (п. 2.2. Інструкції № 58).

Відповідно до п. 2.4. Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п 1.5. Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 4 постанови КМУ від 27.04.1993 рок № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для винесення органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту пенсіонера.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Натомість, дослідженням трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 26.07.1988 встановлено, що записи у ній в повній мірі підтверджують зайнятість позивача на роботах, які дають право на включення вказаних періодів до пільгового страхового стажу позивача та проведення відповідного перерахунку його пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Таким чином, за наслідками судового розгляду судом встановлено, що відповідачем при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії за заявою від 25.09.2020 протиправно не зараховано до страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії на пільгових умовах періодів його роботи: 05.08.1991-27.04.1992; 28.04.1992-05.01.1996; 03.08.1998-10.08.1998; 05.12.2003-28.09.2005; 26.11.2010-30.07.2011; 02.08.2011-16.01.2015, внаслідок чого неправильно обчислено розмір страхового (пільгового) стажу, необхідного для перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належним та допустимим доказом, а саме трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 26.07.1988, підтверджується, що останній має право на включення вказаних спірних періодів роботи до пільгового страхового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 17.11.2016 по 16.04.2020 на посаді головного інженера шахти у відокремленому підрозділі шахти «Карбоніт» державного підприємства «Первомайськвугілля», суд зазначає наступне.

Застосування Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення та перерахунок пенсії на пільгових умовах, регулюється Порядком, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383.

Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (п.3 Порядку).

У спірний період роботи, а саме з 17.11.2016 по 16.04.2020 чинною є Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24.06.2016 № 461 (далі - Постанова № 461).

Так, відповідно до пункту 1 розділу 1 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах вбачається, що переліку професій віднесено працівників, які зайняті повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на

видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на

дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Позивачем до матеріалів справи надано копії документів, виданих відокремленим підрозділом ДП «Первомайськвугілля», розташованим на території так званної «ЛНР», а саме: інформацію про умови праці ОСОБА_1 від 06.02.2019 № 103/15, довідками від 17.11.2016, табелем обліку робочого часу (арк.спр.56-58, 59,61-146).

Суд звертає увагу відповідача, що у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів". Так, у справі "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини" ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. TheRepublicofMoldovaandRussia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. TheRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) зауважив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]".

Україною, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII та постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки вищезазначених документів, виданих установами, що знаходяться на окупованій території, як докази, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.

Таким чином, суд приймає до розгляду зазначені документи для визначення пільгового стажу позивача у спірні періоди його роботи.

Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала такі документи.

Враховуючи положення Постанови № 461 щодо визначення списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та те, що надані позивачем довідки та інші документи місять усі необхідні відомості про пільговий характер роботи (з повним робочим днем) позивача у спірний період з 17.11.2016 по 16.04.2020, суд дійшов висновку, що у відповідача при прийнятті рішення від 02.12.2020 були відсутні підстави щодо його не врахування.

Щодо позовних вимог позивача в частині зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 13.04.2016 по 01.07.2016 на посаді заступника директора з виробництва, пов`язаного з підземними роботами на «Шахті імені Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля» та з 29.09.2016 по 14.11.2016 на посаді виконуючого обов`язки головного інженера на ВП «Шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля», суд зазначає, що відповідно до рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 02.10.2020 «Про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не є спірними (арк.спр.17-18).

Аналіз застосованих відповідачем підзаконних нормативно-правових актів при прийнятті рішення від 02.10.2020 свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, відтак вони безпідставно були прийняті до уваги УПФУ в Попаснянському районі Луганської області при вирішенні питання щодо відмови у перерахунку пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 02.10.2020 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню в частині відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та не зарахуванні до страхового стажу позивача, що дає право на перерахунок пенсії на пільгових умовах періодів його роботи: 05.08.1991-27.04.1992;28.04.1992-05.01.1996; 03.08.1998-10.08.1998;05.12.2003-28.09.2005;26.11.2010-30.07.2011; 02.08.2011-16.01.2015; 17.11.2016-16.04.2020.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.10.2020 за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на підставі заяви від 25.09.2020 б/н, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Оскільки вирішення питання призначення або перерахунок пенсії є виключною компетенцією відповідача, враховуючи, що протиправні дії відповідача полягали саме у прийнятті протиправного рішення, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.10.2020 «Про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ОСОБА_1 в частині відмови у перерахунку пенсії та не зарахуванні до страхового стажу позивача, що дає право на перерахунок пенсії на пільгових умовах періодів його роботи: 05.08.1991-27.04.1992;28.04.1992-05.01.1996; 03.08.1998-10.08.1998;05.12.2003-28.09.2005;26.11.2010-30.07.2011; 02.08.2011-16.01.2015; 17.11.2016-16.04.2020;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2020 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Так, відповідач повинен обрахувати загальний та пільговий (спеціальний) стаж позивача за даними трудової книжки та інших документів, яким була надана оцінка даним рішенням суду, а також вирішити питання про перерахунок пенсії з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача з обранням належного способу захисту порушених прав.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією від 06.11.2020 № 0.0..1 (арк.спр.8).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом судовий збір сплачено у розмірі 840,80 гривень та за наслідками розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 560,54 грн. згідно частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (ко , місцезнаходження: Луганська обл., Попаснянський р-н, місто Попасна, вул. Шкільна, буд. 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 02.10.2020 «Про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ОСОБА_1 в частині відмови у перерахунку пенсії та не зарахуванні до страхового стажу позивача, що дає право на перерахунок пенсії на пільгових умовах періодів його роботи: 05.08.1991-27.04.1992; 28.04.1992-05.01.1996; 03.08.1998-10.08.1998; 05.12.2003-28.09.2005; 26.11.2010-30.07.2011; 02.08.2011-16.01.2015;17.11.2016-16.04.2020.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2020 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 54 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Є.О. Кисельова