Справа № 826/11227/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року (розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп - Рент» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 01.03.2018 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Віп - Рент» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 01 березня 2018 року.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення, оскільки здавання готівкової виручки до каси підприємства наступного дня за днем її надходження до каси підрозділу не є порушенням порядку оприбуткування відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15.04.2004 № 637. Тому законні підстави для застосування штрафних санкцій до позивача відсутні, а позов є таким, що підлягає задоволенню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що на підставі Наказу №1537 від 30 січня 2018 року, Головним державним ревізором - інспектором Єрмаковим Олегом Анатолійовичем та Головним державним ревізором - інспектором Сидоренко Андрієм Васильовичем проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП - Рент», за результатами якої складено акт від 13 лютого 2018 року №002210 в якому встановлено порушення позивачем п.2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме: не оприбуткування готівки в розмірі 11 073,40 грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем 01 березня 2018 року прийнято податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафних санкцій у вигляді штрафу, зокрема, за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми - в сумі 55 365,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням контролюючого органу, позивач, 21.03.2018 року оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України.

ДФС України прийнято рішення №16289/6/99-99-11-03-01-25 від 14 травня 2018 року, яким податкове повідомлення-рішення від 01.03.2018 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасування, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі по тексту - Закон №265/95-ВР) відповідно до положень статті 3 якого суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема : проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Згідно з положеннями статті 2 Закон №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, чинне на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №637).

Відповідно до пункту 2.2 Положення №637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 7.15 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до пункту 1.2 Положення №637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Таким чином, у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95, чинний на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Згідно з пунктом 4.3 Положення № 637 записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі. Готівка, яка видана за видатковими відомостями на виплати, пов`язані з оплатою праці, відображається в касовій книзі після закінчення строків цих виплат (згідно з пунктом 2.10 цього Положення), а закриття вищезазначених документів та виписка відповідних видаткових касових ордерів здійснюються в порядку, визначеному в пункті 3.9 цього Положення.

Якщо бухгалтерія та касир підприємства (юридичної особи) не працюють у вихідні та святкові дні, а його відокремлений підрозділ, який використовує під час розрахунків РРО, у ці дні працює, але не веде касової книги, то записи в касовій книзі юридичної особи здійснюються наступного робочого дня підприємства - юридичної особи.

Підприємства, що мають відокремлені підрозділи, які проводять касові операції з відображенням їх в касовій книзі і режим роботи яких не збігається з розпорядком функціонування бухгалтерії підприємства - юридичної особи, внутрішнім документом визначають порядок взаємодії відокремлених підрозділів із бухгалтерією підприємства (юридичної особи) відповідно до вимог законодавства України, зокрема визначення часу робочих змін, забезпечення бухгалтерського обліку касових операцій тощо.

Згідно з пунктом 1.2. Положення №637 відокремлені підрозділи - це філії, представництва, відділення та інші структурні підрозділи, що наділяються чистиною майна господарських організацій, здійснюючи щодо цього майна право оперативного використання чи інше речове право, передбачене законодавством України.

Отже, у випадку, коли графік роботи відокремленого підрозділу підприємства, що використовує РРО та бухгалтера (касира) підприємства не співпадає, оприбуткування готівки, отриманої відокремленим підрозділом, у касовій книзі підприємства може відбуватись на наступний робочий день, за умови, що підприємство своїм внутрішнім наказом визначило такий порядок взаємодії відокремленого підрозділу та бухгалтерії.

Як вбачається з матеріалів справи, одним із видів господарської діяльності Приватного підприємства «ВІП - Рент» є надання в прокат (оренду) автомобілів. В 2008 році в організаційній структурі підприємства для надання послуг прокату (оренди) автомобілів фізичним особам були створені точки продажу послуг прокату в м. Київ, вул. Ямська 72 та ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», термінал «В», дані відомості підтверджуються Наказом №45 «Про створення відокремлених підрозділів» від 10.01.2008 року. (а.с.33)

Матеріалами справи також підтверджується та не заперечується сторонами, що у точці продажу послуг, м. Київ, вул. Ямська 72 відповідачем встановлено реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) «Марія 304Т», ЗН ТР, ФН . Даний РРО включений до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій та опломбований.

12 вересня 2016 року у точці продажу послуг, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72, 1 поверх відбувся продаж послуг прокату автомобілів на 20 298,76 грн., із них 6 148,29 гри. було сплачено готівковими коштами (копія денного Z-звіту №0314 від 12.09.2016 року). Дані розрахунки було повністю проведено через РРО та відображено в книзі обліку розрахункових операцій Розділі 2. Облік руху готівки та сум розрахунків.

У зв`язку із не співпадінням часу роботи підрозділу прокату (пункту продажу) з часом роботи бухгалтерії підприємства готівкова виручка у сумі 6 148,29 грн. здана до каси підприємства наступного робочого дня за днем її надходження до каси підрозділу прокату, а саме 13 вересня 2016 року, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №275 та копію сторінки касової книги.

20 червня 2017 року у точці продажу, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ямська 72, 1 поверх відбувся продаж послуг прокату автомобіля на 7 474,73 грн., із них 4 142,35 грн. було сплачено готівковими коштами (копія денного Z-звіту №0505 від 20.06.2017 року). Дані розрахунки було повністю проведено через РРО та відображено в книзі обліку розрахункових операцій Розділі 2. Облік руху готівки та сум розрахунків.

У зв`язку із не співпадінням часу роботи підрозділу прокату (пункту продажу) з часом роботи бухгалтерії підприємства готівкова виручка сумі 4 142,35 грн. здана до каси підприємства наступного робочого дня за днем її надходження до каси підрозділу, а саме 21 червня 2017 року, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру №275 та копією сторінки касової книги.

29 червня 2017 року у точці продажу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська 72, 1 поверх відбувся продаж послуг прокату автомобіля на 69 041, 32 грн. із них 782, 40 грн., було сплачено готівковими коштам (копія денного Z-звіту №0511 від 29.06.2017 року). Дані розрахунки було повністю проведено через РРО та відображено в книзі обліку розрахункових операцій Розділі 2. Облік руху готівки та сум розрахунків.

У зв`язку із не співпадінням часу роботи підрозділу прокату (пункту продажу) з часом роботи бухгалтерії підприємства готівкова виручка сумі 782,40 грн. здана до каси підприємства наступного робочого дня за днем її надходження до каси підрозділу, а саме 30 червня 2017 року, що підтверджується, копією прибуткового касового ордеру №275 та копією сторінки касової книги.

Позивачем надано до матеріалів справи надано Наказ №45-1 від 31 січня 2008 року «Про внесення змін до правил внутрішнього трудового розпорядку» згідно з яким внесено доповнення до правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме розділу V пункту 21 «для працівників компанії зайнятих в пунктах продажу послуг прокату встановити графік роботи за підсумованим робочим часом з початком робочого дня о 08:00 та закінченням о 19:00. Тривалість роботи протягом дня за підсумованим обліком робочого часу не може перевищувати 8 годин робочого часу на зміну. Час обідньої перерви встановлюється працівником самостійно, але не може перевищувати 1 годину».

З наданого Наказу судом не вбачається, що режим роботи даного відділу не збігається з розпорядком функціонування бухгалтерії підприємства - юридичної особи, не надано будь яких інших внутрішніх документів, що визначають порядок взаємодії відокремлених підрозділів із бухгалтерією підприємства (юридичної особи) відповідно до вимог законодавства України, зокрема визначення часу робочих змін, забезпечення бухгалтерського обліку касових операцій до суду позивачем не надано.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що тривалість робочого дня відокремленого підрозділу не співпадає з розпорядком функціонування бухгалтерії підприємства - юридичної особи. З наданих доказів, судом не встановлено наявність розбіжностей в режимі робочого часу.

Крім того, відповідачем в акті фактичної перевірки від 13 лютого 2018 року №002210 зазначено та не спростовано позивачем, що каса знаходиться (ведеться) за однією адресою за місцем проведення розрахунків, а саме: вул. Ямська 72, місто Київ. А тому на думку суду посилання позивача на пункт 4.3 Положення № 637 є необґрунтованим.

Щодо того, що відповідачем порушено строки застосування штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до п. 75.1.3. ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункові: операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться на підставі виявлення порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо. зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В свою чергу, відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу, пунктом 102.1 якої передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, податковим органом не порушено строк застосування штрафних санкцій.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 01.03.2018 року є правомірним та таким, що прийнято у межах та у спосіб визначений Податковим кодексом України та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №1340/3510/18, відповідно до якої суд дійшов до висновку «про незастосовність до спірних правовідносин положень абзацу третього статті 1 Указу № 436/95, та вважає за необхідне зазначити про неможливість їх застосування у правовідносинах, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»» , колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду у справі №1340/3510/18 було податкові повідомлення-рішення від 07 травня 2018 року № та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 12 767 935,00 грн та 1 грн, встановлених відповідно абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95) та пунктом 1 статті 17 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Предметом розгляду справи №826/11227/18 є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 01 березня 2018 року а стосується застосування п.25 ст.1 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95.

У зв`язку із зазначеним вище колегія суддів не приймає до уваги зазначені вище посилання апелянта.

Щодо посилання апелянта на те, що потрібно застосовувати п. 5.1 Положення №637, а не п.4.3, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п.п.4 п.4.3 Положення №637, визначеного, що підприємства, що мають відокремлені підрозділи, які проводять касові операції з відображенням їх в касовій книзі і режим роботи яких не збігається з розпорядком функціонування бухгалтерії підприємства - юридичної особи, внутрішнім документом визначають порядок взаємодії відокремлених підрозділів із бухгалтерією підприємства (юридичної особи) відповідно до вимог законодавства України, зокрема визначення часу робочих змін, забезпечення

бухгалтерського обліку касових операцій тощо.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вказує, що Положення №637 чітко визначеного умови, зо яких передбачено ведення касової книги якщо режим роботи бухгалтерії відрізняється від режиму роботи підприємства, а саме обов`язок визначити умови ведення касової книгі внутрішнім розпорядчим документом.

Зазначеного вище підтвердження або спростування ні позивачем ні представником позивача у праві як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції надано не було.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІП -Рент»« має бути відмовлено.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП - Рент» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль