Справа № 160/11127/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції», Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
15 вересня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Національної поліції України, в якій позивач просить, а саме:
- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі;
- зобов`язати Національну поліцію України зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі;
- провести перерахунок і виплату грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення в Державній пенітенціарній службі України) та мав спеціальне звання капітан внутрішньої служби. В пільговому обчисленні вислуга років на момент звільнення із Державної пенітенціарної служби становила 11 років 10 місяців 06 днів. 06.11.2017 року позивач прийнятий на службу до Національної поліції України. В липні позивач звернувся до відповідача з рапортом про зарахування до вислуги років служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року та встановлення надбавки за вислугу років з урахуванням проходження вище вказаної служби, а також проведення перерахунку і виплати грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення в Державній пенітенціарній службі України). Однак, позивачу відмовлено в перерахунку стажу служби та виплаті грошової компенсації за невикористану відпустку, оскільки відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України переліком обрахунку стажу служби в поліції не передбачено. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус як і служба в органах внутрішніх справ на посадах начальницького та рядового складу, тому така служба підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VІІІ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
11.12.2020 року судом отримано відзив Національної поліції України, в якому відповідач зазначає про безпідставність та необгрунтованість заявлених позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
12.01.2020 року судом отримано відзив Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції» на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. В обгрунтування відзиву зазначено, що ст. 78 Закону № 580-VІІІ встановлено вичерпний перелік видів та категорії служб, які включаються до стажу служби в поліції і служба в поліції і служба в органах Державної пенітенціарної служби України в цьому переліку відсутні, правових підстав для її включення до стажу служби в поліції на даний час нема. Проходження служби позивача на посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України в період з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року не відносилась до діяльності в органах внутрішніх справ, а тому такий стаж не підлягає зарахуванню в стаж служби в поліції.
09.02.2021 року судом отримано відзив Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач-2 заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що ст. 78 Закону № 580-V-ІІІ встановлено вичерпний перелік видів та категорії служб, які включаються до стажу служби в поліції. Служба в органах у Державній пенітенціарній служби України в цьому переліку відсутня, правових підстав для її включення до стажу в поліції на даний час немає. Законодавець виокремлює службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та службу в органах внутрішніх справ, а в частині грошового забезпечення, соціального захисту та умов проходження служби лише відсилає до законодавства, що поширюється на працівників органів внутрішніх справ. Отже, проходження служби позивача на посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України в період з 13.05.2010 по 03.07.2017 не відносилась до діяльності в органах внутрішніх справ, а тому такий стаж не підлягає до зарахування в стаж служби в поліції.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, згідно із наказом Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» №187/ОС-17 від 03.07.2017 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (за власним бажанням) капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 , інспектора відділу режиму і охорони установи. Визначено вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні 09 років 00 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні - 11 років 10 місяців 06 днів.
З 06.11.2017 року ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.11.2017 року №464о/с, що підтверджено відомостями трудової книжки позивача.
Згідно з відомостями біографічної довідки ОСОБА_1 , яка підписана начальником відділення кадрового забезпечення Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції», позивач з 06.11.2017 по 20.06.2018 перебував на службі на посаді поліцейського роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції, з 20.06.2018 по 01.09.2019 - на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. З 01.06.2019 року проходить службу на посаді начальника курсу стройового відділення Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції».
Позивач звернувся до Національної поліції України з рапортом, в якому просив зарахувати йому до вислуги років у поліції період служби в Державній пенітенціарній службі України.
У відповідь на рапорт позивача Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України листом № 4460/12/1/2/03-2020 від 31 липня 2020 року зазначив, що період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України переліком обрахування стажу служби в поліції не передбачений. За правилами ч. 2 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до Закону.
Не погодившись із відмовою відповідача в зарахуванні до вислуги років у поліції періоду служби в Державній пенітенціарній службі України, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
У попередніх редакціях частиною п`ятою статті 23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.
Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.
Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.
Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
Отже, наведені норми чинного законодавства встановлюють, що служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - в поліції) є аналогічною службі персоналу органів і установ виконання покарань.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування позивачу до стажу роботи в Національній поліції України стажу служби з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі та зобов`язання зарахування періоду служби ОСОБА_1 в органах Державної пенітенціарної служби України з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року до стажу служби в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».
Надаючи оцінку вимогам позивача щодо проведення перерахунку і виплати грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, суд зазначає, що вказані вимоги є похідними від первісної вимоги щодо зарахування стажу позивача.
Відповідно, до моменту здійснення перерахунку стажу служби у відповідача не виникає обов`язку здійснювати перерахунок грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку.
Таким чином спір з цього приводу між сторонами ще не виник.
За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Враховуючи те, що спір з приводу перерахунку грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку ще не виник, суд дійшов висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позову в частині вказаних позовних вимог.
Згідно із частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позову судовий збір не сплачував.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Криворізька академія патрульної поліції», Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 13.05.2010 року по 03.07.2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна