Справа № 380/2663/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2663/20
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

01 лютого 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Колодій О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідача Алєксєєвої Г.І.,

представника третьої особи Шпунта М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бібрської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдине місто» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради № 1350 від 15.11.2019 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності у м. Бібрка;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради № 1538 від 24.12.2019 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності у м. Бібрка;

- зобов`язати Бібрську міську раду скасувати розподіл земельної ділянки комунальної власності площею 0,0375 га кадастровий номер :01:002:0110 на дві земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0411 площею 0,0211 га та :01:002:0412 площею 0,0211 га.

Разом з позовними вимогами позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду у місячний строк.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 листопада 2019 року сесією Бібрської міської ради прийнято рішення № 1350 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності у м. Бібрка», згідно з яким надано дозвіл на розподіл земельної ділянки комунальної власності площею 0,0375 га кадастровий номер :01:002:0110 на дві земельні ділянки площею 0,0211 га та 0,0164 га. Рішенням сесії Бібрської міської ради № 1538 від 24.12.2019 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності у м. Бібрка» затверджено технічну документацію щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності площею 0,0375 га кадастровий номер :01:002:0110 на дві земельні ділянки із кадастровими номерами :01:002:0411 площею 0,0211 га та :01:002:0412 площею 0,0211 га. Аргументуючи протиправність зазначених рішень Бібрської міської ради, позивач покликається на те, що на поділеній земельній ділянці площею 0,0375 га, кадастровий номер :01:002:0110, розташований об`єкт нерухомості, який належить йому на праві власності.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву покликається на те, що поділена земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0375 га (кадастровий номер :01:002:0110) відноситься до земель комунальної власності, жодним чином не обтяжена, в тому числі договором суперфіцію, оренди чи іншим способом, та під арештом не знаходиться. Зазначає, що ОСББ «Єдине місто» 07.10.2019 звернулося до Бібрської міської ради із листом, в якому вказало, що за його багатоквартирним будинком закріплено прибудинкову територію ще в 1977 році та надало в тому числі рішення Виконавчого комітету Бібрської міської ради депутатів трудящих № 3 від 13.01.1977 та план кварталу. З даного рішення вбачається, що земельна ділянка, яка була закріплена за багатоквартирним будинком в 1977 році, є частиною земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0110. Також зазначає, що 12.11.2019 ОСББ «Єдине місто» звернулося із заявою про поділ земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0110) на дві ділянки та передачі однієї з них для обслуговування їхнього багатоквартирного будинку. А відтак, діючи в інтересах усіх сторін, Бібрська міська рада на черговій сесії прийняла відповідні рішення, якими здійснено поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0375 га (кадастровий номер :01:002:0110) на дві земельні ділянки. Відповідач вважає, що даний розподіл не порушує права позивача, здійснений з врахуванням інтересів як позивача, так і інтересів ОСББ «Єдине місто». Поряд з цим, відповідач покликається на у цьому випадку існує спір про право щодо поділу земельної ділянки.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 10.04.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 30.04.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 21.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду, занесеною в протокол судового засідання від 10.12.2020, залучено до участі у справі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдине місто» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

01.12.2020 представником третьої особи подано клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що, позивач, на думку третьої особи, фактично звернувся до суду із позовом з метою захисту своїх цивільних прав щодо земельної ділянки. Разом з цим, як вбачається з оскаржуваних рішень, такі прийняті за наслідками розгляду звернення керівника ОСББ «Єдине місто» та з метою реалізації прав мешканців багатоквартирного будинку на земельну ділянку, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, тобто права цивільного. Таким чином, представник третьої особи покликається на наявність земельного спору щодо земельної ділянки та вважає, що правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У судовому засіданні представник третьої особи подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Позивач щодо закриття провадження у справі заперечив, просив у задоволенні клопотання представника відповідача відмовити.

Представник відповідача не заперечив щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Вирішуючи клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачає, що публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило нового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що Рішенням Х сесії VІІ скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області від 15.11.2019 № 1350 за результатами розгляду листа керівника ОСББ «Єдине місто» Касіян О.І. надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності площею 0,0375 га (кадастровий номер :01:002:0110) цільове призначення: 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови у м. Бібрка на дві земельні ділянки площею 0,0211 га та 0,0164 га.

Рішенням ХІ сесії VІІ скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області від 24.11.2019 № 1538 затверджено технічну документацію щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності (кадастровий номер :01:002:0110) площею 0,0375 га у АДРЕСА_1 на земельні ділянки: кадастровий номер :01:002:0411 площею 0,0211 га кадастровий номер :01:002:0412 площею 0,0211 га.

Оскаржуючи зазначені рішень Бібрської міської ради, позивач покликається на те, що на поділеній земельній ділянці площею 0,0375 га, кадастровий номер :01:002:0110, розташований об`єкт нерухомості, який належить йому на праві власності.

Зокрема, зазначає, що згідно з договором оренди землі від 18.01.2013 орендує земельну ділянку площею 0,0375 га в м. Бібрка по вул. Тарнавського, 8. Рішенням сесії Бібрської міської ради № 651 від 28.11.2013 надано дозвіл ФОП ОСОБА_1 на продаж шляхом викупу земельної ділянки площею 0,0375 в м. Бібрка по вул. Тарнавського, 8 для обслуговування будівлі друкарні. Рішенням сесії Бібрської міської ради № 375 від 12.10.2012 затверджено технічну документацію із землеустрою по інвентаризації земель в м. Бібрка по вул. Генерала Тарнавського, Соломії Крушельницької, Торгова та закріплено за будівлею друкарні по вул. Генерала Тарнавського, 8 земельну ділянку площею 0,0375 га.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи позовні вимоги, покликається на те, що поділена земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: м. Бібрка, вул. Тарнавського, 8, площею 0,0375 га (кадастровий номер :01:002:0110) відноситься до земель комунальної власності, жодним чином не обтяжена, в тому числі договором суперфіцію, оренди чи іншим способом, та під арештом не знаходиться.

Зазначає, що ОСББ «Єдине місто» 07.10.2019 звернулося до Бібрської міської ради із листом, в якому вказало, що за його багатоквартирним будинком закріплено прибудинкову територію ще в 1977 році та надало в тому числі рішення Виконавчого комітету Бібрської міської ради депутатів трудящих № 3 від 13.01.1977 та план кварталу. З даного рішення вбачається, що земельна ділянка, яка була закріплена за багатоквартирним будинком в 1977 році, є частиною земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0110. Також зазначає, що 12.11.2019 ОСББ «Єдине місто» звернулося із заявою про поділ земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0110) на дві ділянки та передачі однієї з них для обслуговування їхнього багатоквартирного будинку. А відтак, діючи в інтересах усіх сторін, Бібрська міська рада на черговій сесії прийняла відповідні рішення, якими здійснено поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Бібрка, вул. Тарнавського, 8, площею 0,0375 га (кадастровий номер :01:002:0110) на дві земельні ділянки.

Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на земельну ділянку, вимоги ж до Бібрської міської ради визнати протиправними та скасувати рішення є похідними від них.

Таким чином, цей спір має приватноправовий характер. Той факт, що відповідачем є Бібрська міська рада не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий, адже відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює.

Окрім цього, суд зазначає, що оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Крім того, процесуальний закон вимагає належності особи, яка звернулася до суду з позовом, до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Проте позивач не є суб`єктом правовідносин, у яких були застосовані спірні рішення, які є актами індивідуальної дії, адже стосується конкретно визначених суб`єктів, не встановлюють загальні правила поведінки, розраховані на разове застосування, вичерпали свою дію після реалізації і не створюють жодних правових наслідків для позивача.

Аналогічна правова позиція, а саме право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується, викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №800/489/17, від 16 жовтня 2018 року по справі №9901/415/18, та враховується судом відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Оскільки позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин із виготовлення та затвердження документації з землеустрою щодо земельної ділянки, яка передбачена в оскаржуваних рішеннях індивідуального характеру, то такі рішення не породжують для позивача права на захист, тобто права на звернення з цим адміністративним позовом, а тому провадження підлягає закриттю.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (подалі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Таким чином, враховуючи приватноправовий характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та з огляду на суб`єктний склад учасників цієї справи має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, а відтак, відповідне клопотання представника третьої особи підлягає задоволенню.

Приписами ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, сплачений позивачем за подання позову судовий збір у розмірі 6306,00 грн підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 248, 256, 293-295, п. 3 розділу VI Прикінцеві положення, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бібрської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єдине місто» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з Державного бюджету України 6306 (шість тисяч триста шість) гривень 00 копійок судового збору, сплаченого згідно з платіжним доручення № 7 від 28.04.2020.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали, з урахуванням п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до або через суд першої інстанції, який постановив таку ухвалу.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.02.2021.

Суддя Сидор Н.Т.