Справа № 140/2548/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 140/2548/20

адміністративне провадження № К/9901/147/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Управління транспорту та зв`язку Волинської обласної державної адміністрації на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 8 травня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі №140/2548/20 за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП" до Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Ковельське АТП» звернулося в суд з позовом до Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про недопущення перевізників-претендентів на участь у конкурсах на перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування, оформленого наказом №60 від 11 грудня 2019 року в частині недопущення до участі в конкурсі Товариства з додатковою відповідальністю «Ковельське АТП» та наказ №62 від 24 грудня 2019 року «Про визнання перевізників-переможців у конкурсах на перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування» в частині, яким визначено переможця по маршруту Грабове-Луцьк (через Володимир-Волинський), Луцьк-Габове (через Ковель), Луцьк - пансіонат «Шацькі озера» - підприємця-перевізника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати вчинити дії щодо проведення повторного конкурсу по об`єкту №19 за маршрутами Грабове-Луцьк (через Володимир-Волинський), Луцьк-Грабове (через Ковель), Луцьк - пансіонат «Шацькі озера», рейси 1052, 1052, 1053, 1050/1051.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 8 травня 2020 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року, позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації «Про недопущення перевізників-претендентів на участь у конкурсах на перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування», оформленого наказом №60 від 11 грудня 2019 року в частині недопущення до участі в конкурсі Товариства з додатковою відповідальністю «Ковельське АТП»;

- визнано протиправним та скасовано наказ Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації №60 від 24 грудня 2019 року «Про визнання перевізників-переможців у конкурсах на перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування» в частині визначення переможця по маршруту Грабове-Луцьк (через Володимир-Волинський), Луцьк-Грабове (через Ковель), Луцьк - пансіонат «Шацькі озера» - підприємця-перевізника ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації вчинити дії щодо проведення повторного конкурсу по об`єкту №19 за маршрутами Грабове-Луцьк, Луцьк - пансіонат «Шацькі озера», рейси 1052, 1052, 1053, 1050/1051;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Ковельське АТП» судовий збір у розмірі: 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Управління транспорту та зв`язку Волинської обласної державної адміністрації звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 30 грудня 2020 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 8 травня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі №140/2548/20 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №140/2548/20 була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак, скаржник хоча і вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, проте, належних обґрунтувань, у розумінні пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не наводить.

Так, скаржником не зазначено в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, розгляд яких надав би нового, уніфікованого розуміння застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного кола осіб.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Одночасно, слід зазначити, що висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 27 січня 2020 року у справі №813/666/17, від 18 вересня 2019 року у справі №577/301/16-а, від 6 лютого 2020 року у справі №805/684/17, від 4 червня 2020 року у справі №335/11647/15-а, від 17 лютого 2020 року у справі №814/1474/18, не можуть бути застосовані до справи №140/2548/20, з огляду на неподібність спірних правовідносин.

Так, як правильно було зазначено самим скаржником, предметом розгляду у цих справах було оскарження рішення конкурсного комітету з визначення переможців на перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування. Натомість у справі №140/2548/20 предметом розгляду є визнання протиправним та скасування рішення про недопущення перевізників-претендентів на участь у конкурсах на перевезення пасажирів на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування. Тобто, правовідносини у цих справах не є подібними.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, й такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.

За таких обставин Верховний Суд зазначає, що оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню, судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління транспорту та зв`язку Волинської обласної державної адміністрації на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 8 травня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року у справі №140/2548/20 за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП" до Управління транспорту та інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду