Справа № 260/60/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 260/60/19 пров. № А/857/1201/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року (суддя Гебеш С.А., м. Ужгород, повний текст ухвали складено 01 грудня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатом річного декларування в сумі 249283,05 грн., податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018 про сплату військового збору на суму 20773,59 грн., податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2018 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатом річного декларування в сумі 170 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11червня 2019 року у справі №260/60/19, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_1 23.10.2020 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11червня 2019 року у справі за його адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 515417,99 грн. За таких обставин, кредитний договір був розірваний, а боржник зобов`язаний був сплатити кошти, визначені в судовому рішенні, що в подальшому і було зроблено, а тому жодних додаткових коштів нараховувати, а відтак і списувати банк не мав права. Враховуючи наведене, позивач вважає, що заочне рішення Свалявського районного суду має істотне значення для цієї справи та є нововиявленою обставиною, так як на момент звернення до суду з позовом не знав про існування такого рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11червня 2019 року - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року є нововиявленою обставинною у даній справі. Однак суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаній нововиявленій обставині, яка має істотне значення для справи, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11червня 2019 року у справі №260/60/19 за нововиявленими обставинами.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є правильними та обгрунтованими, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник позивача 09.02.2021 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому покликається на відсутність залізничного сполучення між Ужгородом та Львовом (з прибуттям потягів до Львова до 14:30) та відміну автобусного рейсу через погодні умови, у зв`язку з чим представник позивача позбавлений можливості з`явитися в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду, оглянувши вказане клопотання, вважає таке безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки клопотання подано представником позивача в день апеляційного розгляду справи, хоча про судове засідання сторін повідомлено завчасно, що свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Крім того, відповідно до статті 195 КАС України позивач та його представник могли взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції в режимі відеоконференції як в приміщенні суду, так і поза межами приміщення суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник таким правом не скористалися.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Спірні правовідносини пов`язані з тим, що Головним управлінням ДФС у Закарпатській області за наслідками проведеної перевірки ОСОБА_1 складено акт від 05 листопада 2018 року № 1119/13- «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 ) з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку доходи фізичних осіб по отриманому у 2017 році від ПАТ «ВіЕсБанк» доходу», згідно з якимвстановлено порушення позивачем пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49 розд. ІІ. ПК України в частині неподання декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік; пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України донараховано до сплати податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 199426,44 грн; пп.1.2 п. 16.1 підр.10 розд. XX Перехідних положень ПК України, ст.163 ПК України донараховано до сплати військовий збір за 2017 рік в сумі 16618,87 грн.

На підставі акта від 05 листопада 2018 року № 1119/13- контролюючим органом прийнято щодо позивача податкові повідомлення-рішення: № від 19.12.2018 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатом річного декларування в сумі 249283,05 грн; № від 19.12.2018 про сплату військового збору на суму 20773,59 грн; № від 19.12.2018 про сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатом річного декларування в сумі 170 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив у судовому порядку.

Згідно з рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11червня 2019 року у справі №260/60/19, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09жовтня 2019 року, в задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень№, № та № від 19.12.2018 відмовлено. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позивач не подав декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, не сплатив податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військовий збір, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення контролюючого органу є правомірними.

Частиною 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Водночас не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина 4 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 6 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів, тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового рішення, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні суду за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Аналогічний підхід до визначення підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладений в Узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року №7).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, позивач покликається на те, що заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року з нього стягнуто на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 515417,99 грн. За таких обставин, кредитний договір був розірваний, а він, ОСОБА_1 зобов`язаний був сплатити кошти, визначені в судовому рішенні, що в подальшому було ним зроблено, а тому жодних додаткових коштів нараховувати, а відтак і списувати банк не мав права. При цьому, про вказане судове рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року позивачу не було відомо на момент звернення до суду з позовом з приводу оскарження податкових повідомлень-рішень №, № та № від 19.12.2018.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що рішення Свалявського районного суду від 26 липня 2011 року у справі № 2-590/2011 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 вересня 2011 року, а тому заявнику на час розгляду справи № 260/60/19 могло бути відомо про існування вказаного рішення.

Крім того, у рішенні Свалявського районного суду від 26 липня 2011 року у справі №2-590/2011 вказано, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином.

Таким чином, доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що про рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року ОСОБА_2 не знав та не міг знати на момент звернення до суду з позовом з приводу оскарження податкових повідомлень-рішень №, № та № від 19.12.2018, є необґрунтованими, а тому колегія суддів до уваги такі доводи не приймає.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заочним рішенням Свалявського районного суду від 26 липня 2011 року у справі 2-590/2011 стягнуто наявну заборгованість за кредитним договором № KF 47910 від 20 березня 2008 року станом на 12 травня 2011 року. Кінцевий строк погашення за кредитним договором № KF 47910 від 20 березня 2008 року не пізніше 18 березня 2033 року. Договір про погашення заборгованості по кредитному договору № KF 47910 від 20 березня 2008 року підписано 17 січня 2017 року.

Враховуючи викладене вище колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України та стосуються фактично переоцінки доказів у справі та власного тлумачення позивачем норм права, а тому не можуть бути підставою для перегляду та скасування рішення суду першої інстанції. Відповідно суд дійшов висновку, що викладені у заяві обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є свідченням намагання заявника домогтися повторного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2011 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 515417,99 грн, не є нововиявленою обставиною, за якою може бути переглянуло рішення суду у даній справі.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 260/60/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року