Справа № 480/8245/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2021 року Справа № 480/8245/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8245/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у місті Суми", третя особа - ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у місті Суми" (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 , в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Управління "Центр надання адміністративних послуг у місті Суми" зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вимоги обґрунтовує тим, що вона маючи на меті зареєструвати своє місце проживання у квартирі де на праві власності 1/2 частки належить її батьку, звернулася до відповідача з заявою та відповідним дозволом батька на вказану реєстрацію. Однак, відповідач відмовив у здійсненні вказаної реєстрації, пославшись на відсутність згоди співвласників квартири. Вказану відмову позивач вважає необґрунтованою, у зв`язку з чим і звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що посадова особа відповідача діяла у межах наданих їй повноважень та відповідно до вимог законодавства, посилаючись на можливість здійснення реєстрації місця проживання лише за згодою всіх співвласників квартири, як на причину відмови у даній реєстрації.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 764 від 26.11.1982, виданому на сім`ю з чотирьох осіб, позивач була вселена як член сім`ї ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2 .
Як зазначає позивач, у 1997 році вона була знята з реєстрації у вищевказаній квартирі та була зареєстрована у гуртожитку АДРЕСА_3 .
З 06.12.2002 позивач була зареєстрована в АДРЕСА_4 .
27.10.2020 позивач була знята з реєстрації місця проживання у вищевказаній квартирі та, як вона зазначає, переїхала на постійне місце проживання у АДРЕСА_5 частки якої на праві власності належить її батьку - ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до матеріалів справи, вищевказана квартира була приватизована батьками позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 20.06.1995 і належала їм на праві спільної сумісної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло.
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_3 , померла. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.04.2013 зареєстровано спадкову справу спадкодавця ОСОБА_3 , реєстратор - Перша Сумська державна нотаріальна контора. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось.
На даний час єдиним власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 є батько позивача - ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1995 та згідно реєстраційного посвідчення Сумського бюро технічної інвентаризації, номер запису у реєстровій книзі №496.
05.11.2020 позивач звернулася до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, у реєстрації місця проживання у вищевказаній квартирі 05.11.2020 позивачу було відмовлено з зазначенням обґрунтування: «Відсутня згода співвласника житла».
Не погоджусь з вказаною відмовою, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (надалі - Закон № 1382-IV) визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Статтею 3 цього ж Закону, визначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно зі статтею 6 вищевказаного Закону, для реєстрації місця проживання необхідно надати документи:
документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
квитанцію про сплату адміністративного збору;
документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Згідно п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає окрім іншого: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.
Відповідно до частини 8 статті 6 означеного Закону, та п. 18 Правил реєстрації місця проживання чітко зазначено, що заборонено вимагати від особи для реєстрації місця проживання надання інших не передбачених в Законі документів.
У частині 4 пункту 18 Правил реєстрації місця проживання також зазначено, що "...У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника, співвласника житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників)".
Статтею 9-1 Закону № 1382-IV визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.
Відповідач, обґрунтовуючи свою відмову у задоволенні реєстрації місця проживання позивача, посилається саме на обов`язковість надання згоди всіх співвласників при реєстрації місця проживання особи в житлі, яке перебуває у спільній власності, але не надає переліку інших співвласників, згода яких на його думку потрібна.
Водночас, у чинній нормативній базі пряме посилання на необхідність згоди усіх співвласників відсутнє.
Як встановлено судом, відповідно до поданої позивачем заяви про реєстрацію місця проживання, у ній зазначена згода ОСОБА_2 на реєстрацію місця проживання позивача.
У той же час, сторонами не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 та йому належить 1/2 частки вказаної квартири.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позивачем була надана згода від співвласника квартири на реєстрацію місця проживання.
Окрім того суд зазначає, що вищевикладені висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.08.2019 у справі №334/4896/16-а (2-а/334/37/17).
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 840,40 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 07.11.2020 (а.с.20).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у місті Суми", третя особа - ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько