Справа № 640/9599/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Київ № 640/9599/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу Головного управління міграційної служби в м. Києві (надалі - Відповідач), у якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненадання Позивачу письмової відповіді на заяву про видачу довідки про реєстрацію громадянина України.

2. Зобов`язати Відповідача видати Позивачу паспорт громадянина України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2019 відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що Відповідачем протиправно вчинено бездіяльність щодо надання Позивачу письмової відповіді на заяву про видачу довідки про реєстрацію громадянина України, а також вважає, що Відповідач зобов`язаний видати Позивачу паспорт громадянина України.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому зазначено, що Позивачу надано письмову відповідь на його заяву про видачу довідки про реєстрацію громадянина України та повідомлено про порядок отримання громадянами України паспорта вперше. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на позов Відповідач просив залишити позов без розгляду, однак не зазначив підстав для залишення позову без розгляду. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2021 замінено первинного відповідача - Шевченківський районний відділ Головного управління міграційної служби в м. Києві його правонаступником - Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Мелітополь Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25.06.2016 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Вказане свідоцтво про народження видано на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2016 №320/1496/16-ц про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 в місті Мелітополі Запорізької області.

Позивачем подано до Шевченківського районного відділу ДМС №1 заяву від 19.12.2018 про видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України, до якої додано копію рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2016 №320/1496/16-ц та свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.06.2016.

В позові ОСОБА_1 зазначено про те, що відповіді органом міграційної служби у встановлений строк на вказану заяву Позивачу не надано.

Вважаючи бездіяльність Відповідача протиправною, Позивачем, з метою відновлення порушеного права, подано позов до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружним адміністративним судом міста Києва зроблено висновок, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360 (надалі - Положення №360) ДМС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно із пунктом 4 Положення №360 ДМС, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства, здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках;

Підпунктами 3, 4 пункту 5 Положення №360 встановлено, що ДМС контролює та координує діяльність територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС, проводить перевірки їх діяльності.

Відповідно до пункту 7 Положення, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Таким чином, питання документування паспортом громадянина України, контроль за дотриманням законодавства під час документування паспортом громадянина України, належить до повноважень ДМС.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно статті 6 вказаного Закону громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка народилася на території України від осіб без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, є громадянином України.

Особа, яка народилася за межами України від осіб без громадянства, які постійно на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства іншої держави, є громадянином України.

Особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.

Особа, яка народилася на території України, одному з батьків якої надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків або набула за народженням громадянство того з батьків, якому надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, є громадянином України.

Особа, яка народилася на території України від іноземця і особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства того з батьків, який є іноземцем, є громадянином України.

З матеріалів справи, зокрема з рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2016 в цивільній справі №320/1496/16-ц та свідоцтва про народження Позивача, слідує, що ОСОБА_1 є громадянином України.

Як зазначено вище, Позивач звернувся до Шевченківського районного відділу ДМС №1 м. Києва із заявою про отримання довідки про реєстрацію особи громадянином України, до якої було надано копію свідоцтва про народження Позивача та копію рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2016 №320/1496/16-ц.

Позивачем у позовній заяві зазначено про те, що Відповідачем не надано письмової відповіді на вказану заяву.

Разом з тим, Відповідачем надано до матеріалів справи копію листа від 02.01.2019 №11/142-А-19, яким надано відповідь на заяву ОСОБА_1 .

Даний лист направлено Відповідачем на адресу Позивача, однак конверт повернувся без вручення, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копію такого конверта.

Таким чином, Відповідачем надано відповідь на заяву Позивача від 19.12.2018 про видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Відповідача задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Відповідача видати Позивачу паспорт громадянина України, суд зазначає наступне.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено наступне:

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (частина 1 статті 21 Закону України «Про громадянство України»).

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 21 Закону України «Про громадянство України»).

Процедура оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затверджена Постановою Кабінету міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».

Відповідно до пп.2 п.35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим вищезазначеною Постановою КМУ від 25.03.2015 №302, заявник для оформлення паспорта подає такі документи:

1) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави (далі - свідоцтво про народження);

2) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;

З матеріалів справи слідує, що у ОСОБА_1 наявне свідоцтво про народження та судове рішення, якими підтверджено українське громадянство Позивача.

Підставою для отримання паспорту громадянина України є звернення такої особи до органів ДМС України, що здійснено в порядку та спосіб, що передбачений законами України

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_2 до органів міграційної із заявою про видачу паспорта громадянина України.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання Відповідача видати Позивачу паспорт громадянина України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, а також усні та письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (, адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А).

Суддя Н.М. Клименчук