Справа № 140/1058/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 140/1058/20 пров. № А/857/12927/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представник позивача: не з`явився,

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 140/1058/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Костюкевич С.Ф.,

час ухвалення рішення 11 год. 05 хв,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 30.09.2020,-

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02 жовтня 2019 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 26 квітня 2018 року № UA204010/2018/205939.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 30 серпня 2019 року №17525/03-20-13-02/ НОМЕР_1 на підставі якого, контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення від 02 жовтня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за ввезення товару на суму 29 988,48 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 7 497,12 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 13 631,13 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 3 407,78 грн..

Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та просить їх скасувати, оскільки при ввезенні ним транспортного засобу не було порушено митних правил. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 02 жовтня 2019 року № та №. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн..

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 140/1058/20 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Рівненській митниці ДФС за митною декларацією МД типу IM40ДР № UA204010/2018/205939 від 26 квітня 2018 року, встановлено заниження митної вартості транспортного засобу на загальну суму 136 311,29 грн.. Перевірці підлягав транспортний засіб: «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні: марка: AUDI, модель: А5, - календарний рік виготовлення: 2013, - модельний рік виготовлення: 2013, призначення: пасажирський, № кузова НОМЕР_2 , тип двигуна: бензин, об`єм двигуна: 1984 см3, потужність двигуна: 157 кВт, тип кузова: купе, кількість місць включаючи водія: 5, колір КТЗ: чорний, категорія ТЗ за документами виробника: МІ,- колісна формула: 4x4. Виробник: AUDI, Німеччина», Торговельна марка: AUDI», що оформлений Рівненською митницею за митною декларацією ІМ40ДР № UA204010/2018/205939 від 26.04.2018 року. Аналогічний номер кузова та характеристики зазначені в експортній митній декларації Литовської Республіки №18LTKC0100ЕК036579 від 23/04/2018 року на експорт товару в Україну. Вказаний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця - компанії UAB «VALDIMA» (PAKROVU KM PRIENU RAJ.LT) на підставі завіреного договору купівлі-продажу серія VAL №18-051 від 23 квітня 2018 року та завірену копію касового ордеру КРО №18-044 від 23 квітня 2018 року. Перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA204010/2018/205939 від 26 квітня 2018 року. Згідно даних експортної декларації Литовської Республіки (графа 8 «Отримувач») транспортний засіб був оформлений на покупця - громадянина України. За даними опису товару в гр. 31 МД, відомості про неналежний стан транспортного засобу (поломка, аварія, тощо), які б підтверджували втрату у своїй вартості від дати продажу/експорту в Литві, та дати купівлі/продажу в Україні відсутні. В ході перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при здійсненні митного оформлення на Рівненській митниці заявлено недостовірні відомості щодо митної вартості товару. Крім того, звертає увагу, що митна вартість при декларуванні товарів визначалась за резервним методом, що є додатковим фактом, який свідчить про умисне заниження декларантом вартості (в гр. 22, 42 Декларації) та наявність розбіжності у ціні товару, зазначеної у МД країни експорту товару. Зазначає, що вартість товарів, що заявлена у країні придбання транспортних засобів, встановлена на підставі первинних документів та об`єктивної інформації, отриманої від митного органу республіки Литва, який не є державним органом України та не може бути зацікавлений в реалізації фіскальної політики держави - правомірно вважати достовірною. Таким чином, вважає, що встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 43 619,61 грн., в т. ч. ввізне мито 13 631,13 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів 29 988,48 грн..

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 за митною декларацією ІМ40ДЕ від 26 квітня 2018 року № UA204010/2018/205939 ввезено товар: легковий автомобіль марки «AUDI», модель «А5», кузов № НОМЕР_2 , 2013 року випуску.

Одержувачем товару згідно графи 8 вказаної декларації та особою відповідальною за фінансове врегулювання згідно графи 9 заначено ОСОБА_1 , а декларантом згідно графи 14 ПП «Вест Брок».

Відповідно до граф 22 та 42 митної декларації від 26 квітня 2018 року № UA204010/2018/205939 ціною ввезеного транспортного засобу зазначено 3 950 дол. США.

На підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 16 серпня 2019 року № 2909 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно- перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Волинській області Деркач В. С. проведена документальна невиїзна перевірка ОСОБА_1 правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 26 квітня 2018 року № UА204010/2018/205939.

За наслідками проведення зазначеної перевірки був складений акт від 30 серпня 2019 року №17525/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення:

п. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 52, ч.1 ст. 257, ч.1 ст. 295 МК України;

п. 190.1 ст. 190 ПК України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією №UA204010/2018/205939 від 26 квітня 2018 року, які підлягають перерахуванню до Держбюджету України на загальну суму 43 619,61 грн., в т. ч. ввізне мито 13 631,13 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів 29 988,48 грн..

Зокрема, у акті перевірки зазначено, що Митний орган Литовської Республіки на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства (підписана - 04.08.1993, набрала чинності - 06.01.1994) та Меморандуму про порядок надання взаємодопомоги між Державним митним комітетом України та Митним департаментом при Міністерстві фінансів Литовської Республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди, звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу легковий автомобіль марки AUDI, модель А5 (кузов № НОМЕР_2 ).

При цьому, Митний орган Литовської Республіки надав інформацію, що даний автомобіль марки AUDI, модель А5 (кузов № НОМЕР_2 ), був експортований (випущений) до України 23 квітня 2019 року, згідно експортної декларації Литовської Республіки (графа 8 «Отримувач») транспортний засіб був оформлений на покупця - громадянина України ОСОБА_2 , 8 marta Lutsk UA за ціною 7 500 EUR.

Під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Рівненській митниці ДФС за митною декларацією МД типу ІМ40ДЕ №UA204010/2018/205939 від 26 квітня 2018 року, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 13 631,29 грн.

Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товарів їх митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товарів нижча, ніж задекларована в країні відправлення - республіці Литва. ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення на Рівненській митниці заявив недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

від 02 жовтня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за ввезення товару на суму 29988,48 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 7497,12 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 13 631,13 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 3407,78 грн..

Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами того, що позивачем при ввезені на митну територію України автомобіля марки AUDI A5 було занижено його митну вартість. Самостійне визначення відповідачем розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням Митного кодексу України щодо процедури коригування такої вартості, через що висновки акту перевірки не ґрунтуються на вимогах закону. Разом із тим, суд першої інстанції звернув увагу на те, що в ході судового розгляду справи контролюючим органом не було доведено того, що під час здійснення митного оформлення автомобіля позивача у його розпорядженні були документи, копії яких працівниками контролюючого органу було взято до уваги при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Крім того, сам позивач категорично заперечує те, що йому було відомо про іншу вартість придбаного ним транспортного засобу та надав суду допустимі докази на підтвердження придбання такого саме за ціною 3950 дол. США. Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення ОСОБА_1 вимог митного та податкового законодавства, в частині заниження податкових зобов`язань та сплати митних платежів під час ввезення товарів на митну територію України, а тому прийняті за наслідками перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 02 жовтня 2019 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Статтею 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки.

Згідно з частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Статтею 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, податкові органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. Підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

Так, відповідно до положень статті 272 МК України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, є митна вартість товарів.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з статтею 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частин 1, 2 статті 51 МК України).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно із частиною 8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на митну територію України був ввезений транспортний засіб - «Легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні: марка: AUDI, модель: А5, - календарний рік виготовлення: 2013, - модельний рік виготовлення: 2013, призначення: пасажирський, № кузова НОМЕР_2 , тип двигуна: бензин, об`єм двигуна: 1984 см3, потужність двигуна: 157 кВт, тип кузова: купе, кількість місць включаючи водія: 5, колір КТЗ: чорний, категорія ТЗ за документами виробника: МІ,- колісна формула: 4x4. Виробник: AUDI, Німеччина», що оформлений Рівненською митницею за митною декларацією ІМ40ДР № UA204010/2018/205939 від 26.04.2018 року. Згідно з інвойсом від 13.08.2017 року даний автомобіль був придбаний ОСОБА_1 у «Atlantic Resources. Inc» (13012 NW8th Street, Pembroke Pikes, PP33028, USA)» за ціною 3 950 дол. США.

Разом з тим, у ході перевірки (акт перевірки від 30 серпня 2019 року №17525/03-20-13-02/ НОМЕР_1 ) відповідачем було встановлено, що при митному оформленні позивачем вказаного товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно, аналіз документів, отриманих від митного органу Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є нижчою ніж та, що була задекларована. Так, зокрема, з експортної митної декларації Литовської Республіки № 18LTKC0100ЕК036579 від 23 квітня 2018 року та договору купівлі-продажу VAL №18-051 від 23 квітня 2018 року вбачається, що транспортний засіб марки AUDI, модель А5 (кузов № НОМЕР_2 ), відправлявся з Литовської Республіки в Україну за митною вартістю 7 500 євро.

Колегія суддів звертає увагу, що при митному оформленні згаданого транспортного засобу його митна вартість була визначена за резервним методом і у митного органу з цього приводу не було жодних зауважень.

Приймаючи рішення у цій справі, судом першої інстанції правильно враховано ту обставину, що за наслідками розгляду постанови про порушення митних правил Рівненської митниці ДФС відносно гр. ОСОБА_1 , постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2019 року в справі №857/6671/19 скасовано постанову про порушення митних правил та закрито провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Зокрема, у цьому рішенні суд зазначив, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB «VALDIMA» задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Рівненській митниці ДФС.

Щодо копії експортної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100EK036579 від 23 квітня 2018 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація № 18LTKC0100EK036579 від 23 квітня 2018 року по даний час не закрита.

Так, є два записи: 23.04.2018 «Released for Export», тобто «Випущено для експорту», і 30.07.2018 «Movement Under Exit Confirmation Request», тобто «Рух під запитом на підтвердження виходу», і обидва стосуються Литовської Республіки. Запис «Еxport declaration closed» відсутній.

Таким чином, наведене свідчить, що в Литовській Республіці здійснено саме лише декларування автомобіля AUDI, модель А5 (кузов № НОМЕР_2 ) на рівні 7 500,00 євро на експорт, але самого експорту, як такого не відбулося. Вибуття з закінченням митних процедур такого транспортного засобу з території Литовської республіки не підтверджений.

Більше того, і сам митний орган Литовської Республіки звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну території Україну та митного оформлення транспортного засобу марки AUDI, модель А5 (кузов № НОМЕР_2 ).

Таким чином, сама по собі експортна декларація №18LTKC0100EK036579 від 23 квітня 2018 року свідчить виключно про оформлення експорту даного транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, а не про фактичне здійснення такого експорту.

Крім того, при митному оформленні вказаного транспортного засобу рішення про коригування митної вартості митними органами не приймалися, додаткові дослідження поданих декларантом документів податковими та митними органами не проводилися.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 276 МК України платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобовязань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів (частина 1 статті 295 МК України).

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №820/305/17, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Отже, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.

Виходячи із змісту ч.6 ст.69 МК України, донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставне збільшення грошових зобов`язань з ПДВ та мита.

Крім того, митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ № UA204010/2018/205939 від 26 квітня 2018 року, згідно якої митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом (графа 43 декларації).

В порядку ст.55 МК України контролюючий орган коригування митної вартості транспортного засобу, в тому числі із застосуванням основного методу (за ціною договору), не проводив, відповідне рішення в матеріалах справи відсутнє.

Таким чином, самостійне визначення відповідачем розміру таких платежів на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів, не відповідає положенням МК України щодо процедури коригування такої вартості (останніми не передбачено можливості переходу від резервного методу до основного методу), через що висновки Акту перевірки не ґрунтуються на вимогах закону.

Аналізуючи наведені вище правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України, а тому оскаржувані податкові повідомлення- рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 140/1058/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 11 лютого 2021 року