Справа № 400/2357/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 р. № 400/2357/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь Відродження", вул. Леніна, 37, с. Шевченкове, Вітовський район, Миколаївська область, 57263

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2019 р. № 4,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь Відродження» (далі по тесту Позивач, ТОВ) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі по тексту Відповідач або ГУ ДФС у Миколаївській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 25.04.2019 року № 4.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що під час проведення фактичної перевірки Відповідач дійшов безпідставних хибних висновків, що ТОВ реалізує ПММ без реєстрації як платник акцизного податку. Обставини та висновки, викладені в Акті перевірки, та на підставі яких застосовано штрафні санкції, не відповідають дійсності, а прийняте ППР суперечить чинному законодавству. Позивач зазначає, що використовує пальне виключно у своїй господарській діяльності, з метою отримання врожаю, оскільки є сільгоспвиробником. Про використання ПММ свідчать матеріальні звіти, акти списання тощо. Жодним документом не підтверджено, що Позивач реалізовує ПММ з метою отримання доходу. А отже, Позивач наголошує, що відповідно до норм ПК України він не є платником акцизного податку, а як наслідок, ППР про застосування штрафних санкцій винесено неправомірно та належить скасуванню.

27.09.2019 року Відповідач надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, де зазначив, що при проведенні перевірки було встановлено порушення Товариством п.п. 212.1.15 п. 212.1 та п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України, а саме: реалізація підакцизного пального без реєстрації платником акцизного податку в сумі 1 642 337,09 грн. А оскільки Позивач не був зареєстрований платником акцизного податку, то штрафні санкції до нього були застосовані правомірно, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 01.08.2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 05.11.2019 р. суд допустив процесуальне правонаступництво в адміністративній справі, шляхом заміни Головного управління ДФС у Миколаївській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Миколаївській області.

Ухвалою від 05.11.2019 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду.

Представники сторін 05.11.2019 року надали до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне:

Відповідно до наказу від 13.03.2019 року № 485 та направлень від 21.03.1019 року № 775/14-29-01-04-36, № 776/14-29-01-04-36 ГУ ДФС у Миколаївській області було проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання законодавства в частині обігу підакцизних товарів за період з 01.03.2016 по 29.03.2019 року.

За результатами фактичної перевірки складено акт № 38/14-29-40-01/38350404 від 01.04.2019 року.

Висновки перевірки свідчать про встановлення порушення позивачем п.п. 212.1.15 п. 212.1 та п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, а саме: реалізація підакцизного пального без реєстрації платником акцизного податку у сумі 1642337,09 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки 12.04.2019 року позивач подав заперечення на акт фактичної перевірки, яке отримано відповідачем 16.04.2019 року.

24.04.2019 року відповідач надав відповідь щодо результатів розгляду заперечень до акту перевірки, в якій повідомив, що ТОВ «Промінь Відродження» не надало разом із запереченнями документів, які б спростовували висновки акту перевірки та за результатами розгляду заперечень на Акт перевірки змін до акту не внесено.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 4 від 25.04.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1642337,09 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, прийнятим відповідачем, позивач звернувся зі скаргою до ДФС України, за результатами розгляду якої 04.07.2019 року ДФС винесла рішення про відмову в задоволенні скарги позивача.

Не погодившись із висновками контролюючого органу позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1. ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктом 86.1. статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акту перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акту (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Пункт 44.7. ст. 44 ПК України передбачає право платника податків надати контролюючому органу документи шляхом надіслання листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надання безпосередньо до контролюючого органу.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що акт, складений за результатами перевірки, не є остаточним рішенням контролюючого органу, а лише фіксує виявлені на підприємстві порушення.

Сторонами не заперечується, що позивач направив на адресу відповідача заперечення на акт перевірки з додатками, які були отримані контролюючим органом.

Що стосується виявлених у результаті фактичної перевірки порушень, слід зазначити наступне.

Суд зазначає те, що відповідно до п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.

Тому, суб`єкт господарської діяльності, який здійснюватиме будь-які операції визначені п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 Кодексу, є особою, яка реалізує пальне, і відповідно до п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу є платником акцизного податку.

Згідно з п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України особи, які здійснюють реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців, до початку здійснення реалізації пального.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Промінь Відродження» було укладено ряд договорів на виконання механізованих сільськогосподарських робіт із ФОП ОСОБА_1 (№ 2 від 01.04.2018 року, № 3 від 10.05.2018 року, № 18 від 03.07.2018 року, № 20 від 20.09.2018 року), за якими підрядник мав виконувати власною технікою сільськогосподарські роботи на земельних ділянках позивача, з метою здійснення робіт на землях Позивача.

Умовами договорів передбачалось, що замовник (позивач) надає підряднику паливо для виконання вказаних робіт. При цьому в договорах не передбачено перехід права власності на дизельне паливо від замовника до підрядника. Також Договорами не передбачено що Підрядник оплачує та/або купує у Позивача дизпаливо для виконання умов укладених договорів.

Вказані факти підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями договорів підрядника на виконання механізованих сільськогосподарських робіт № 2 від 01.04.2018 року, № 3 від 10.05.2018 року, № 18 від 03.07.2018 року, № 20 від 20.09.2018 року; копіями актів прийняття виконаних робіт № 14 згідно угоди № 2, № 18, згідно угоди № 3, № 18, згідно угоди № 18, № 20 згідно угоди № 20; копіями актів списання витрачених матеріалів (палива) від 30.04.2018 року, 30.05.2018 року, 30.07.2018 року, 10.10.2018 року; копіями матеріальних звітів по рахунку 203 за квітень 2018 року, травень 2018 року, липень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року.

Аналізуючи наведені норми податкового законодавства та співставляючи їх із встановленими обставинами, суд приходить до висновку, що у випадку, коли придбане суб`єктом господарювання пальне використовується виключно для власних потреб, обов`язок реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального згідно з п.п. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 Кодексу не виникатиме, оскільки така операція не є реалізацією пального у розумінні абзацу другого п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Відповідачем під час здійснення фактичної перевірки не встановлено жодного факту реалізації ПММ Позивачем.

Отже, у даному випадку, платник податків не вважається платником акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Така позиція узгоджується, також із висновками ДФС України, відображеними в листі № 13380/6/99-99-15-03-15 від 15.06.2016 р.

Згідно із п. 1,2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі" від 06.07.1995 р. № 165/95-ВР (далі - Закон № 165/95) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продаж товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно зі ст. 2 Закону № 165/95 розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (надану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

За таких обставин, реалізація пального через АЗС повинна здійснюватись із застосуванням спеціалізованих комп`ютерно-касових систем, які включені до Державною реєстру реєстраторів розрахункових операцій та відповідають Технічним вимогам до спеціалізованих контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, затвердженим протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27.06.2002 № 13, і забезпечують відпуск пального в єдиному циклі з друкуванням фіскального касового чеку.

В силу п. 12 ст. 9 Закону № 165/95, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

Отже, реєстратори розрахункових операцій можуть не застосовуватись лише при відпуску пального, яке знаходиться на відповідальному зберіганні, за умови, коли такий відпуск здійснюється з ємностей, спеціально призначених для зберігання та відпуску пального, в тому числі для власних потреб суб`єкта господарювання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний суб`єкт господарювання ТОВ «Промінь Відродження», не є особою, яка здійснює розрахункові операції, та не застосовує реєстратори розрахункових операцій. Тобто, позивач використовуючи пальне для власних потреб, не зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального, а також не є особою, яка здійснює розрахункові операції.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 24635,05 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Відродження» (вул. Леніна, 37, с. Шевченкове, Витовський район, Миколаївська область, 57263, ідентифікаційний код 38350404) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2019 р. № 4 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 25.04.2019 р. № 4.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Відродження» (вул. Леніна, 37, с. Шевченкове, Витовський район, Миколаївська область, 57263, ідентифікаційний код 38350404) судовий збір у сумі 24635,05 грн (двадцять чотири тисячі шістсот тридцять п`ять гривень 05 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.02.2021 р.

Суддя Н.В. Лісовська