Справа № 443/1593/19
Суддя: Равлінко Р. Г.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №443/1593/19
Провадження №2-а/443/13/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянув у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жидачеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 ПП Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Богдана Михайла Володимировича, Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, Головного управління Національної прліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського СРПП №4 ПП Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Богдана М.В., в якій просить визнати дії поліцейського СРПП №4 ПП Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Богдана М.В. щодо складання постанови про адміністративне правопорушення від 25.10.2019 серії БАА №386013 протиправними, визнати таку постанову протиправною та скасувати її, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, окрім того позивач просить постановити окрему ухвалу щодо поліцейського СРПП №4 ПП Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Богдана М.В.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликався на те, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без встановлення фактичних обставин справи, без надання належних та допустимих доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Ні протоколу про адміністративне правопорушення, ні відеозаписів із нагрудних камер чи відеореєстратора автомобіля працівниками поліції не надано і постанова не містить жодних посилань на докази. Інспектор СРПП Богдан М.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, тобто порушив вимоги статті 258, 276 КУпАП. Уповноваженою особою Жидачівсьвського ВП не було роз`яснено права та обов`язки, не повідомлено належним чином про дату і час розгляду, не надано можливості скористатися правовою допомогою та ознайомитися із доказами, брати участь у їх дослідженні, заявляти власні клопотання та заперечення. Також позивач зазначає, що у винесеній постанові відповідач не посилається на жоден доказ у справі. А в самій постанові не зазначено технічний засіб, яким проводилася фіксація правопорушення, не вказано наслідки невиконання стягнення та порядок його оскарження, на квитанції зазначено банківські реквізити, що не відповідають Постанові Правління НБУ від 28.12.2018 №162 « Про затвердження міжнародного номера банківського рахунку в Україні», відповідач не надав відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет для ознайомлення із відеозаписом, що слугував доказом.

Відповідачі не скористалися правом на подання відзивів.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак предстанвик позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020 для цього судового провадження визначено суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою від 16.09.2020 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. /а.с.22-24/.

Ухвалою від 07.10.2020 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 03.12.2020 о 16 год 00 хв /а.с.31-32/.

Довідкою від 03.12.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебуває на лікарняному.

Ухвалою від 08.12.2020 до участі у справі залучено співвідповідача Головне управління Національної поліції у Львівській області, справу розглядом відкладено на 09.02.2021 о 15 год 00 хв.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підстави своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №386013 від 25.10.2019 ОСОБА_1 25.10.2019 в м. Жидачів по вул. Д. Галицького водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п. 2.9 «в» та 31.4 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 121 та статтею 125 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170,00 грн /а.с.14/.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень про порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства та Правил дорожнього руху.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до п.2.9 «в» Правил дорожнього руху (далі ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно диспозиції частини 6 статті 121 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до статті 125 КУпАП адміністративним правопорушенням є інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу,.

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (частина 2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (частина 4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (частина 5).

Оскільки ОСОБА_1 не визнавав вини у інкрімінованому правопорушенні, відтак працівником поліції в порушення вимог чинного законодавства не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

На підтвердження своєї позиції щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП відповідачем не надано жодних доказів, що підтверджують факт порушенн Правил дорожньог руху.

Оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, записи технічних приладів та засобів, роздруківки прийнятого повідомлення, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог Правил дорожього руху України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною за ч. 6 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

На підставі вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №386013 від 25.10.2019 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно вимог пункту 3 частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 22 липня 2019 року, винесеній у справі №757/2757/16-а вказав, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій інспектора стосовно прийняття ним оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню, оскільки їх оскарження не є належним способом захисту, який може бути надано судом відповідно до положень статей 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини п`ятої ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на позовні вимоги позивача, в яких він просить визнати протиправними дії працівника поліції і протиправною оскаржувану постанову, та зважаючи на приписи пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений правом на їх вирішення у цьому провадженні.

Також, з матеріалів справи не вбачається наявності обставин, передбачених ст.249 КАС України для постановлення окремої ухвали у даній справі.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати (сплачена сума судового збору) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінян Національної поліції у Львівській області на користь позивача.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 222, 247, 251, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 ПП Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Богдана Михайла Володимировича, Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 386013 від 25.10.2019 щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП у виді штрафу в сумі 170,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адмінітсративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та ст. 125 КУпАП.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Р.Г.Равлінко