Справа № 360/217/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/217/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у включенні періодів з 13.07.1987 по 30.12.1988 та з 09.01.1989 по 01.02.1994 до його загального стажу роботи на підставі архівної довідки № 07.08-2/261, довідки ПАТ «Племінне птахогосподарство «Комунарське» від 20.07.2020 № 49 та трудової книжки;

2) зобов`язати відповідача включити періоди роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988 та з 09.01.1989 по 01.02.1994 до загального стажу роботи позивача на підставі архівної довідки № 07.08-2/261, довідки ПАТ «Племінне птахогосподарство «Комунарське»» від 20.07.2020 № 49 та трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за його заявою від 17.02.2020 № 1855 відповідачем було прийняте рішення про призначення пенсії за віком від 24.02.2020 № 08. Зазначеним рішенням при призначені пенсії до загального стажу роботи було: враховано наступні періоди: з 01.09.1977 по 28.01.1982 (період навчання), з 01.03.1982 по 05.06.1982, з 10.06.1982 по 06.10.1983 (період проходження військової служби), з 18.10.1983 по 06.07.1984, з 16.07.1984 по 29.06.1987, з 12.07.1994 по 28.02.1997, з 04.03.1997 по 25.05.1999, з 27.05.1999 по 31.08.2000, з 01.09.2000 по 31.01.2015;

- не враховано до загального стажу періоди: з 13.07.1987 по 30.12.1988 в тресті «Ворошиловоградптахопром» (запис № 8 - запис № 9), з 09.01.1989 по 01.02.1988 року в Комунарському племптахорадгоспі - репродуктор виробничого об`єднання «Ворошиловоградптахопром» (запис № 10 - запис № 11), з 10.02.1994 по 11.07.1994 в державній податковій інспекції Перевальського району (запис № 12 - запис № 13).

Підставою для неврахування відповідачем до загального стажу вищенаведених періодів стало те, що у записах трудової книжки: № 9-10, № 10-11, № 12-13 не читабельні печатки підприємства на якому працював позивач.

Враховуючи положення Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, позивач 13.11.2020 звернувся до відповідача із заявою про врахування до його загального стажу роботи періоди з 13.07.1987 по 30.12.1988, з 09.01.1989 по 01.02.1994, та надав додаткові, підтверджуючі стаж роботи за ці періоди, документи: копію архівної довідки від 12.08.2020 № 07.08-2/261 щодо прийняття з 13.07.1987 позивача на посаду старшого економіста-контролера згідно наказу № 71- к від 13.07.1987;

- копію довідки від 20.07.2020 № 49 ПАТ «Племінне птахогосподарство «Комунарське» 01.02.1994, згідно з наказом від 09.01.1989 № 5 та від 01.02.1994 № 10 к відповідно.

Проте, рішенням управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області від 25.11.2020 № 347-356/Ш-02/8-1216/20 позивачу відмовлено у включенні періодів з 13.07.1987 по 30.12.1988 та 09.01.1989 по 01.02.1994 до його загального стажу роботи, а долучені до заяви документи не прийняті до уваги.

Позивач та представник позивача вважають зазначені дії відповідача такими, що суперечать діючому законодавству.

З урахуванням зазначеного представник позивача просить суд, задовольнити позовні вимоги.

Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 01.02.2021 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 46-49).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 17.02.2020 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1V (далі - Закон № 1058). За заявою № 1855 від 17.02.2020 року управлінням було прийняте рішення про призначення пенсії за віком № 08 від 24.02.2020. Зазначеним рішенням при призначені пенсії до загального стажу роботи було враховано наступні періоди: з 01.09.1977 по 28.01.1982 (період навчання), з 01.03.1982 по 05.06.1982, з 10.06.1982 по 06.10.1983 (період проходження військової служби), з 18.10.1983 по 06.07.1984, з 16.07.1984 по 29.06.1987, з 12.07.1994 по 28.02.1997, з 04.03.1997 по 25.05.1999, з 27.05.1999 по 31.08.2000, з 01.09.2000 по 31.01.2015.

Враховуючи, що записи в трудовій книжці внесено невірно та містять виправлення, при призначенні пенсії до загального стажу роботи не зараховано періоди роботи: з 13.07.1987 по 30.12.1988 в тресті «Ворошиловоградптахопром» (запис № 8 - запис № 9); з 09.01.1989 по 01.02.1994 в Комунарському племптахорадгоспі - репродуктор виробничого об`єднання «Ворошиловоградптахопром» (запис № 10 - запис № 11); з 10.02.1994 по 11.07.1994 в державній податковій інспекції Перевальського району (запис № 12 - запис № 13).

13.11.2020 позивач звернувся до відповідача із зверненням довільної форми про здійснення перерахунку. Враховуючи, що обов`язок проведення управлінням призначення (перерахунку) пенсій відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникає виключно у разі подання заявником належного за формою документа, передбаченого Порядком № 22-1. Подання іншого за формою та змістом письмового документа з приводу перерахунку пенсії за правилами статті 44 Закону № 1058-ІV не створює правового наслідку у вигляді обов`язку прийняти письмове рішення у формі протоколу стосовно призначення пенсії. 25.11.2020 позивачу було надано обґрунтовану відповідь (вих. № 347-356/Ш-02/8- 1216/20 від 25.11.2020) з роз`ясненнями на вищевказане звернення від 16.11.2020.

Постановою Кабінету Міністрів від 30.01.2019 № 109 Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 доповнено пунктом 17-1, відповідно до якого у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики. Водночас на теперішній час законодавство України не містить положень щодо порядку виконання пункту 17-1 Порядку № 637.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що особи, які мають в трудовій книжці записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, про стаж роботи, який дає право на пенсію, набудуть права зарахування такого стажу у порядку відмінному від встановленого Порядком № 637, після затвердження порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Позивачем додані архівна довідка № 07.08-2/261, довідки ПАТ «Племінне птахогосподарство «Комунарське» від 20.07.2020 № 49, які видані підприємствами неіснуючого територіального утворення. Вищезазначені папери не є документами та не мають юридичної сили і тому не розглядаються та не можуть служити підставою для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів.

Вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду, так як позивачу було відомо про неврахування періодів з дати призначення пенсії.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 25-26).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: як внутрішньо переміщеної особи6 АДРЕСА_2 ) звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою від 17.02.2020, зареєстрованою за № 1855, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи (арк. спр. 31, 31 зв.).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №08 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За розрахунком відповідача страховий стаж позивача складає 30 років 02 місяці 16 днів (арк. спр. 32).

При призначенні пенсії відповідачем до страхового стажу роботи позивача не зараховано спірні періоди роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988, з 09.01.1989 по 01.02.1994, з 10.02.1994 по 11.07.1994 на підставі трудової книжки, оскільки у трудовій книжці записи внесено невірно та містять виправлення.

16.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 13.11.2020, в якій просив надати рішення про відмову у зарахуванні вказаних вище періодів до страхового стажу (арк. спр. 42).

Листом від 25.11.2020 № 347-356/Ш-02/8-1216/20 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомило позивача, що періоди роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988 у тресті «Ворошюговоградптахопром» (запис № 8 - запис № 9); з 09.01.1989 по 01.02.1994 у Комунарському племптахорадгоспі (запис № 10 - запис № 11); з 10.02.1994 по 11.07.1994 у ДПІ Перевальського району (запис № 12 - запис № 13) не враховано да загального стажу роботи, оскільки записи в трудовій книжці внесено невірно. В записах №9, №11 та №13 нечитабельна печатка підприємства (арк. спр. 43-44).

В межах позовних вимог спірним є зарахування до стажу позивача періодів роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988 та з 09.01.1989 по 01.02.1994.

Відповідно до записів у трудовій книжці від 18.03.1982 серії НОМЕР_1 (арк.спр. 9-13), у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 працював:

з 13.07.1987 по 30.12.1988 у тресті «Ворошиловоградптахопром» на посаді старшого економіста-контролера;

з 09.01.1989 по 01.02.1994 у Комунарському племптахорадгоспі на посаді репродуктора виробничого об`єднання «Ворошиловоградптахопром».

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2017 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до абзацу першого підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20 червня 1974 року постановою Держкомтруда СРСР № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються рабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за № таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З трудової книжки ОСОБА_1 (арк. спр. 9-13) слідує, що записи трудової книжки позивача містять всі необхідні відомості про роботу позивача з 13.07.1987 по 30.12.1988 у тресті «Ворошиловоградптахопром» на посаді старшого економіста-контролера та з 09.01.1989 по 01.02.1994 у Комунарському племптахорадгоспі на посаді репродуктора виробничого об`єднання «Ворошиловоградптахопром».

При цьому, відповідачем не зазначено в чому саме полягає неправильність записів внесених у трудову книжку позивача.

Нечитабельність печатки підприємства або відділу кадрів підприємства у записах під порядковими номерами 9, 11, 3 у трудовій книжці позивача не можуть бути підставою для відмови у зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу.

Оскільки відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців», відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5), що містить інформацію про страховий стаж, заробітну плату та сплату страхових внесків страхувальниками, підтверджується страховий стаж позивача у спірних періодах (арк. спр. 34-36).

Таким чином, за наслідками судового розгляду судом встановлено, що відповідачем при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком за заявою від 17 лютого 2020 року, зареєстрованою за № 1855, протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988, з 09.01.1989 по 01.02.1994 на підставі трудової книжки.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Оскільки на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач мав право на зарахування періодів з 13.07.1987 по 30.12.1988, з 09.01.1989 по 01.02.1994 на підставі трудової книжки до страхового стажу, зарахування позивачу спірних періодів має бути здійснено відповідачем з дати призначення пенсії.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком до страхового стажу періодів роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988, з 09.01.1989 по 01.02.1994.

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988, з 09.01.1989 по 01.02.1994.

Доводи позивача про порушення позивачем строку звернення до суду судом відхиляються з огляду на наявність листа УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 25.11.2020 № 347-356/Ш-02/8-1216/20, згідно з яким відповідач повідомив позивача про неврахування до страхового стажу спірних періодів. Доводи позивача про обізнаність позивача при призначенні пенсії суд вважає необґрунтованим, оскільки як свідчать матеріали справи відповідачем не приймалося рішення про відмову у зарахуванні відповідачем відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 не приймалося. Доказів повідомлення позивача про неврахування спірних періодів при призначенні пенсії суду не надано.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Отже, позовні вимоги внаслідок обрання судом належного способу захисту підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 840,80 грн судового збору (арк. спр. 4).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком до страхового стажу періодів роботи з 13.07.1987 по 30.12.1988 у тресті «Ворошиловоградптахопром» на посаді старшого економіста-контролера та з 09.01.1989 по 01.02.1994 у Комунарському племптахорадгоспі на посаді репродуктора виробничого об`єднання «Ворошиловоградптахопром».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з з 13.07.1987 по 30.12.1988 у тресті «Ворошиловоградптахопром» на посаді старшого економіста-контролера та з 09.01.1989 по 01.02.1994 у Комунарському племптахорадгоспі на посаді репродуктора виробничого об`єднання «Ворошиловоградптахопром».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова