Справа № 520/13854/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року № 520/13854/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

за участі:

секретаря судового засідання Муравської І.Ю.,

представника позивача Сеник С.Г.,

представника відповідача Красникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "ТИН" до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2020 року Приватне підприємство "ТИН" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просило суд:

- скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/001809/2 від 22.09.2020 року;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2020/01053 від 22.09.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/001809/2 від 22.09.2020 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2020/01053 від 22.09.2020 року, на думку позивача, підлягають скасуванню.

Слобожанською митницею Держмитслужби подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позовної заяви заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПП "ТИН" (Покупець) та UNIVERSAL TECHNOLOGY (NINGBO) CO., LTD, Китай (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №201812-18 від 18.12.2018 року про поставку товару, згідно якого Продавец зобов`язується поставити товар на умовах: FOB LLANYUNGANG порт згідно Инкотермс-2010, на адресу Вантажоодержувача, вказаного Покупцем, а Покупець прийняти и оплатити товар в асортименті, кількості, в строки, вказані в даному контракті.

21.09.2020 до митного оформлення було подано електронну митну декларацію № UA807170/2020/048207, разом із якою подано пакувальний лист від 15.07.2020 року №б/н, рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 15.07.2020 №СК820152, коносамент (Bill of lading) від 22.07.2020 №WMS20072509, автотранспортну накладну (Road consignment note) від 18.09.2020 року №36177, сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 24.08.2020 №С70028, декларацію про походження товару (Declaration of origin) від 15.07.2020 №СК820152, банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.06.2020 року №50, банківський платіжний документ, що стосується товару від 02.09.2020 року №52, рахунок-фактуру про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 17.09.2020 року №351787, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 17.09.2020 року №б/н; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 22.06.2020 року №б/н, зовнішньо-економічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується, та подання якого не супроводжується від 18.12.2018 року №201812-18, договір про надання послуг митного брокера від 17.10.2014 року №93, копію митної декларації країни відправлення «Експортна декларація» від 19.07.2020 №00096207.

За результатом розгляду наданих документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UА807000/2020/001809/2 від 22.09.2020 року, в додатку до якого вказано, що відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленому декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну варить не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.:54, 55, 57, 58, 59, 60,62,63 Ушного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом ш витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом відсутня у розпорядженні митного органу інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товар; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Джерелом інформації для даного рішення є наявна в митному органі цінова інформація за фактами митних оформлень ЄАІС: МД № UА807200/2020/12951, UА209160/2020/8072. При прийнятті даного рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС України від 11.09.15 № 689. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Розрахунок митної вартості складає: тов.№ 1, 4: 1,51 дол. США/кг. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу Украй, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту.

Також, митним органом складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2020/01053 від 22.09.2020 року.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Тобто, частиною 3 статті 53 МК України закріплено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем у даній справі в якості сумніву щодо правильності заявленої митної вартості товару зазначено те, що в митній декларації країни відправлення №00096207 від 19.07.2020 зазначено відомості про коносамент, що не відповідає реквізитам, коносаменту, наданого разом із № UА807170/2020/048207 від 21.09.2020.

Суд зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних, не доведено того, що в митній декларації країни відправлення №00096207 від 19.07.2020 зазначено відомості про коносамент, а не про інший документ. Оскільки відповідачем, зазначено що митна декларація країни відправлення №00096207 від 19.07.2020 містить дані іншого документа.

За таких обставин, відповідачем не доведено обгрунтованості сумніву правильності заявленої митної вартості товару та відповідно права в силу ч. 3 ст. 53 МК України на витребування додаткових документів у декларанта.

Крім того, відповідачем зазначено, що декларантом не надано всіх документів на підтвердження понесених транспортних витрат.

Позивачем для підтвердження витрат на транспортування було подано копії коносаменту WMS20072509 від 22.07.2020, рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №351787 від 17.09.2020 та довідки про транспортні витрати б/н від 17.09.2020 року.

При цьому, відповідачем зазначено, що у декларанта витребувано додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару за декларацією позивача та надано копію скрін-шоту з компьютерної програми, в якому зазначено наступне - «відповідно до вимог статей 52, 58 МКУ декларант або уповноважена ним зобов`язані подати митному органу достовірні відомості, що документально підтверджують відсутність 1) обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів за винятком тих, що а) встановлюються законом чи запроваджується органами державної влади в Україні, б) обмежують географічний регіон, в якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно), в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни, які унеможливлюють визначення вартості товарів; 3) умов, за якими частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надходить прямо чи опосередковано продавцеві; 4) відносин пов`язаності між продавцем та покупцем, які вплинули на ціну оцінюваних товарів. На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим що документи зазначені у частині другій статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів щодо товарів чи відомостей щодо ціни що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний або авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.»

Отже, митним органом витребувано у декларанта виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний або авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з цим, відповідачем не доведено витребування у декларанта додаткових документів на підтвердження понесених транспортних витрат.

Крім того, позивачем на підтвердження існування договору №1083/16 від 22.09.16, платіжного доручення №2552 від 22.09.2020 та акт надання послуг №351787 від 17.09.2020, надано до суду копії вказаних документів.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54, ч.1 ст.55 МК України підставою відмови в митному оформленні за заявленою митною вартістю та її коригування є неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 ст. 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте, позивачем подано документи, що підтверджували фактичну ціну товару.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/001809/2 від 22.09.2020 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2020/01053 від 22.09.2020 року, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем подано заяву про стягнення на користь Приватного підприємства "ТИН" судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем подано до суду заперечення на стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано договір про надання правової допомоги №16 від 06.11.2019 року укладений між Приватним підприємством "ТИН" (Клієнт) та адвокатським об`єднанням «Харківська юридична компанія «Альфа-лекс» (Адвокатське об`єднання), згідно якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту усіма законними методами та способами правову допомогу у всіх питаннях з приводу здійснення Клієнтом його діяльності, у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом або відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Клієнта, а також зобов`язання надання адвокатського захисту, що полягає у забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта як свідка, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також з надання інших видів правової допомоги, а Клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Крім того, між вказаними сторонами укладено додаткову угоду від 06.11.2020 року до договору про надання правової допомоги №16 від 06.11.2019 року.

Крім того, до суду надано акт прийому передачі виконаних робіт (послуг) №2 від 28.01.2021 року та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським об`єднанням та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, згідно якого вартість правової допомоги становить 800,00 (вісімсот) гривень за кожну годину. Також, детальний опис робіт (наданих послуг) зазначено, що адвокатське об`єднання у період з 01.10.2020 по 28.01.2021 надало, ПП ТИН отримало правову допомогу в обсязі 18 годин на загальну суму 14400 (чотирнадцять тисяч чотириста) грн. та понесло додаткові витрати на відправку поштової кореспонденції до Харківського окружного адміністративного суду та Слобожанської митниці Держмитслужби 62,00 (шістдесят дві) грн.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським об`єднанням та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги зазначено наступні послуги: складання позовної заяви (8,5 години) вартість 6800,00 грн., складання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (0,5 години) вартість 400,00 грн., складання відповіді на відзив у справі (4,5 години) вартість 3600,00 грн., складення детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 17.11.2020, у справі №520/13854/2020 (0,5 години) вартість 400,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 14.01.2021 у справі №520/13854/2020 (1,0 години) вартість 800,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 21.01.2021 у справі №520/13854/2020 (0,5 години) вартість 400,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 28.01.2021 у справі №520/13854/2020 (1,0 години) вартість 800,00 грн., складання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №520/13854/2020, станом на 28.01.2021 (0,75 години) вартість 600 грн., складання письмових пояснень у справі №520/13854/2020 (0,75 години) вартість 600,00 грн.

Щодо витрат на складання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд зазначає наступне.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року у задоволенні клопотання Приватного підприємства "ТИН" про розгляд в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративної справи за позовом Приватного підприємства "ТИН" до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування рішень відмовлено.

За таких обставин, вимога щодо стягнення на користь позивача витрат щодо складання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у сумі 400,00 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо витрат на відправку поштової кореспонденції до Харківського окружного адміністративного суду та Слобожанської митниці Держмитслужби 62,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, матеріали справи містять фіскальний чек на 23,00 грн. про сплату поштового відправлення до Слобожанської митниці Держмитслужби.

При цьому, інших доказів на підтвердження витрати на відправку поштової кореспонденції до Харківського окружного адміністративного суду та Слобожанської митниці Держмитслужби до суду не надано.

За таких обставин, вимога щодо стягнення на користь позивача витрат на відправку поштової кореспонденції до Харківського окружного адміністративного суду та Слобожанської митниці Держмитслужби підлягає задоволенню в розмірі 23,00 грн.

Щодо витрат на складення детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 17.11.2020, у справі №520/13854/2020 (0,5 години) вартість 400,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №520/13854/2020, станом на 28.01.2021 фактично дублює послуги зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 17.11.2020.

За таких обставин, вимога щодо стягнення на користь позивача витрат щодо складення детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 17.11.2020, у справі №520/13854/2020 (0,5 години) вартість 400,00 грн. окремо задоволенню не підлягає.

Щодо витрат на участь адвоката у судовому засіданні 14.01.2021 у справі №520/13854/2020 (1,0 години) вартість 800,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 21.01.2021 у справі №520/13854/2020 (0,5 години) вартість 400,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 28.01.2021 у справі №520/13854/2020 (1,0 години) вартість 800,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, згідно детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатським об`єднанням та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, згідно якого вартість правової допомоги становить 800,00 (вісімсот) гривень за кожну годину.

Враховуючи вартість правової допомоги за годину, вартість участі адвоката у судових засіданнях складає 586,21 грн.

За таких обставин, вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат на участь адвоката у судовому засіданні підлягає задоволенню в розмірі 586,52 грн.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12209,52 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ТИН" (61020, м. Харків, просп. Постишева, 99) до Слобожанської митниці Держмитслужби (вул. Короленка, буд. 16 Б, м. Харків,61003) про скасування рішень задовольнити.

Скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА807000/2020/001809/2 від 22.09.2020 року.

Скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2020/01053 від 22.09.2020 року.

Стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби (, вул. Короленка, буд. 16 Б, м. Харків, 61003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "ТИН" (, 61020, м. Харків, просп. Постишева, 99) сплачений судовий збір в сумі 4401 (чотири тисячі чотириста одна) грн. 69 коп.

Стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби (, вул. Короленка, буд. 16 Б, м. Харків, 61003) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "ТИН" (, 61020, м. Харків, просп. Постишева, 99) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12209 (дванадцять тисяч двісті дев`ять) грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 11.02.2021 року.