Справа № 520/13853/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р. Справа № 520/13853/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року (ухвалене суддею Бідонько А.В.) по справі № 520/13853/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі обчисленого з грошового забезпечення визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 20.07.2020 № 11/502 з 01.04.2019 протиправними; зобов`язати головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію розмір якої обчислений з грошового забезпечення визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 20.07.2020 № 11/502, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсійним органом протиправно не перераховано позивачу пенсію з 01.04.2019 року, виходячи з грошового забезпечення, визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 20.07.2020 № 11/502 з 01.04.2019.

Предметом захисту в суді є інтерес позивача, який полягає в отриманні пенсії з 01.04.2019 в розмірі визначеного уповноваженим органом - Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 20.07.2020 №11/502 та отриманні суми пенсії з 01.04.2019 без розстрочки або відстрочення виплати з виплатою компенсації втрати частини доходу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку, не нарахуванні та невиплаті пенсії ОСОБА_1 в розмірі, обчисленому з грошового забезпечення, визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 20.07.2020 № 11/502 з 01.04.2019 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, з 01.04.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, розмір якої обчислений з грошового забезпечення, визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України в довідці від 20.07.2020 № 11/502 з 01.04.2019 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, починаючи з 01.04.2019 року .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 в частині яка оскаржується та прийняти постанову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі в частині яка оскаржується.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 підлягає скасуванню частково, в частині відмови в задоволенні позовних вимог: Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 року, однією сумою, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу. Вказує, що підставами для оскарження є: неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, порушення судом прав позивача як людини, а саме права як людини які передбачені ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу посилається на рішення Європейського Суду з прав людини відповідно до яких пенсійні виплати (відносно етапів призначення, нарахування та виплати яких національний закон України не містить чітких критеріїв розмежування), не одержані у власність приватної особи з вини адміністративного владного органу, підлягають виплаті за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. З приводу застосування ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", викладений Верховним Судом суть якого полягає у тому, що нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Зазначає, що саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Щодо виплати суми перерахунку однією сумою зазначає наступне. Право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.04.2019, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і відповідні суми перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат. Вважає, що невиплата пенсії позивачу в належному розмірі є втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає меті та завданням Закону №2262-12, а також ідеї соціальної справедливості, чим порушує ст.8 Конституції України. В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна". На підставі викладеного, вважає законним та обґрунтованим висновок про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині яка оскаржується. Вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права, а тому за таких обставин апеляційна скарга в цій частині вимог підлягає задоволенню, позивач має законне право на отримання пенсійних виплат, передбачених нормами чинного законодавства шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату суми заборгованості недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України складено довідку від 20.07.2020 №11/502року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсії, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів, яка містить такі складові за посадою - старший офіцер оперативно-розшукового відділу управління військ Південно-Східного напряму ПВУ, в якій: посадовий оклад 5920,00 грн., оклад за військовим званням (майор) 1410,00 грн., надбавка за вислугу років 45 % - 3298,50 грн., надбавка за особливості проходження служби(40%)- 4251,40 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень - (15%) 888,00 грн., надбавка за кваліфікацію - 296,00 грн. Всього 20503,90 грн. (а.с. 8).

Позивачем повідомлено суд про те, що він також під час особистого прийому звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із усною заявою перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення, визначеного Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 05.03.2019 у довідці від 20.07.2020 №11/502.

Однак, Головне управління ПФУ у Харківській області перерахунок пенсії позивачу не здійснило.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області після одержання від Адміністрації Державної прикордонної служби України оновленої довідки від 20.07.2020 №11/502 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, що враховується для перерахунку пенсії, яка містить відповідні складові за посадою - старший офіцер оперативно-розшукового відділу управління військ Південно-Східного напряму ПВУ, зобов`язане перерахувати пенсію ОСОБА_1 та здійснити виплату пенсії, починаючи з 01.04.2019 року. Відмовляючи у задоволенні вимог про здійснення відповідачем виплати позивачу суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 однією сумою, суд першої інстанції зауважив, що при ухваленні судом рішення суд зобов`язує відповідача здійснити позивачу виплату належних сум пенсії, та у разі набрання чинності рішенням суду про зобов`язання сплатити недоплачену частину пенсії, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу, суд першої інстанції вважав такою, що є передчасною та не підлягає задоволенню, а право позивача щодо її отримання може буде порушеним після виплати заборгованості за відповідний період, та лише за умови не виплати компенсації у тому ж місяці.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі по тексту - Закон №2262-XII) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Частиною 2 статті 55 Закону №2262-ХІІ визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати "порядок перерахунку пенсії" не є тотожним праву встановлювати строки перерахунку пенсії, строки виплати пенсії.

Тобто, питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавством не передбачено виплати пенсії, належної позивачу, частинами, а отже належним виконанням судового рішення, в даному випадку, є саме виплата суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними та виплата суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою є фактично способом захисту прав позивача, оскільки по - перше вказані суми недоплаченої суми повинні були вже виплачені позивачу і відповідно громадянин має право отримати одразу всю суму на виконання рішення суду, а по - друге це буде фактично порядком виконання рішення суду, відповідно до вказаної вище норми КАС України, з огляду на спір щодо порядку виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що вимоги позивача в частині здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виплати позивачу суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 р. однією сумою з урахуванням виплачених сум є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 однією сумою з урахуванням виплачених сум підлягають задоволенню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 р. по справі № 520/13853/2020, відповідно до вимог ст. ст. 315, 317 КАС України, в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення цієї частини позовних вимог.

Щодо вимог позову в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Тобто, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії, а тому в даному випадку вимоги позивача про зобов`язання відповідача про нарахування та виплату позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії (у зв`язку з порушенням строків їх виплати) є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 10.07.2018 р. по справі № 404/6317/16-а, від 25.10.2018 р. по справі № 420/1410/17, від 10.02.2020 р. по справі № 134/87/16-а.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу, необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Щодо посилання апелянта на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в його рішеннях, то колегія суддів їх враховує та зауважує, що висновки суду апеляційної інстанції, викладені в цьому рішенні (постанові) суду не суперечать їм.

Крім того, доводи апелянта, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, проте, не виплачені, з посиланням на висновки, сформовані у постановах Верховного Суду від 14.05.2020 р. справа № 816/379/16 та від 30.09.2020 р. по справі № 280/676/19, оскільки вказані апелянтом постанови стосуються інших правовідносин.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст.ст.242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 по справі № 520/13853/2020 - скасувати в частині відмови у задоволенні позову про здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виплати ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 однією сумою.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 однією сумою.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року по справі № 520/13853/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін