Справа № 480/4919/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р.Справа № 480/4919/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Крищенко Л.В.;

представника відповідача Кошеленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу (), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 26.05.20 року по справі № 480/4919/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки"

до Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ()

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Семереньки», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.08.2019 № на суму 212 561грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, на підставі акту перевірки №848/18-28-14-05/33486731/77 від 24.07.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 15.08.2019 № в частині зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість в сумі 102 101,54 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що взаємовідносини позивача з ФГ «Заграва» оформлені Договором з надання послуг по перевезенню вантажів від 01.11.2018р. з додатками, актами прийому-передачі від 16.12.2019р. та від 26.12.2019р., платіжними дорученнями і податковими накладними від 16.12.2019 та від 26.12.2019, суми ПДВ за якими були включені позивачей до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за IV квартал 2019р. Розрахунки проведені у повному обсязі на загальну суму 612 609,24 грн., у т.ч. ПДВ - 102101,54 грн.

Відповідач наголошує, що у наданих позивачем на підтвердження здійснення перевезень товарно- транспортних накладних наявні лише підписи відповідальних осіб вантажовідправника, без розшифровки підписів та кзазначення посад відповідальних осіб, відсутня печатка.

Товарно-транспортні накладні, складені з порушенням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568, не підтверджують фактичне здійснення перевезень вантажів.

Відповідач наголошує, про неможливість здійснення ФГ «Заграва» господарської операції з перевезення вантажів свідчить податкова інформація, яка відповідно до ст. 83 Податкового кодексу України є підставою для висновків документальних перевірок.

Відповідач зазначає, що ним було встановлено, що господарська діяльність ФГ «Заграва», код 32888688 має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських,операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал; відсутність штатних працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі: неможливість-здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно - матеріальних цінностей.

Відповідач вважає, що за відсутності первинної документації, на час складання податкової інформації неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій з реалізації ФГ «Заграва», , у грудні 2018 року послуг з перевезення вантажів.

На думку відповідача, судом першої інстанції при вирішенні справи не було враховано того, що ФГ «Заграва» при чисельності працюючих - 4 особи, у грудні 2018 року декларує надання аналогічних послуг з перевезення вантажів, крім ТОВ «Агрофірма «Семереньки», ще й на адресу ПП «Дружба 6», ТОВ «Агро Інвест Україна», Агрофірма «Хлібороб» у формі ТОВ.

Аналіз фінансово-господарської діяльності ФГ «Заграва», , щодо придбання та реалізації транспортних послуг вказує на те, що у ФГ «Заграва» не має можливості надавати послуги з перевезення вантажів.

Позивач також надав до Другого апеляційного адміністративного суду власну апеляційну скаргу на рішення Сумського окружного адміністративного суду, в якому останні зазначає, що на його думку, в своєму позові ТОВ АФ «Семереньки» належним чином обгрунтувало необхідність оренди комбайнів, посилаючись на наявне право користування земельними ділянками, посів навесні соняшнику, закупівлю насіння, палива, послуг з дискування, обробітку грунту, обробітку врожаю засобами захисту рослин, тощо, а отже необхідності обмолоту вирощеного врожаю.

Така необхідність не заперечується і самим відповідачем та відображена в акті перевірки, де зазначено, що ТОВ Агрофірма «Семереньки» є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції.

Представник позивача зазначає, що товариством з метою вирощування сільгосппродукції укладено договори оренди земельних ділянок з 25 сільськими радами та ОТГ загальною площею б 042,48га та 11981 фізичними особами - площею 26 133,94га. ТОВ «АФ «Семереньки» має на балансі основні засоби, в тому числі техніку - 3 комбайни, із залишковою вартістю 40тис.грн, 175тис.грн та 1 398тис.грн, тобто стан та кількість наявної техніки не дозволяє проводити збирання врожаю власними силами.

Отже, позивач наголошує, що це все потребує залучення сторонніх осіб, для чого і було укладено договори оренди сільгосптехніки з екіпажем з іншими контрагентами, а не тільки з ТОВ «Схид Агро».

Позивач вважає, що укладення TOB АФ «Семереньки» договору оренди комбайнів з екіпажем - є необхідним та економічно доцільним, з наявним причинним зв`язком між придбаними послугами, отриманням економічної вигоди та намірів подальшого використання у власній господарській діяльності.

Позивач наголошує, що вказане не свідчить про нереальність господарської операції, оскільки хоча умовами договору і передбачена така можливість (харчування та проживання), проте на придбання таких послуг потребується воля іншої сторони, її фінансовий стан та можливості. Примусити ТОВ «Схид Агро» придбати та оплатити харчування та проживання є неможливим.

Також позивач вважає, що відсутність у ТОВ АФ Семереньки документів, ведення яких покладається на іншу особу, не свідчить про нереальність господарської операції. Жодною чинною нормою податкового законодавства не визначено, що вищевказані відомості мають бути внесено до акту здачі-прийняття робіт як обов`язкові реквізити цього первинного бухгалтерського документа. Тобто, відсутність зазначеного в акті здачі-прийняття робіт не свідчить про нереальність здійснення господарської операції.

Представником відповідача також було подано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу TOB АФ «Семереньки», в якому зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів використання придбаних послуг у власній господарській діяльності, а також інших доказів реального виконання умов вищезазначеного договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем.

Представник відповідача наголошує, що у позивача відсутні детальні звіти до актів здачі-прийняття робіт, де б зазначалось, які саме трудові ресурси були залучені до надання послуг, які саме земельні ділянки (поля) оброблялись та чи належать вони позивачу - ТОВ «Агрофірма «Семереньки», яким саме орендованим комбайном, яка саме сезонна культура збиралась.

На думку відповідача, з матеріалів справи вбачається неможливість фактичного надання послуг з оренди с/г техніки з екіпажем наявними у ТОВ «Схид Агро» трудовими і матеріальними ресурсами, виходячи із специфіки наданих послуг з оренди с/г техніки з екіпажем, а також задекларованого обсягу таких послуг. Також, за даними ЄРПН відсутні дані стосовно найму трудових ресурсів від інших сторонніх організацій. Отже, вказане свідчить про те, що платником податків ТОВ «Схид Агро» послуги сторонніх осіб також не залучалися.

Відповідач вважає, що документи, складені на виконання договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем, укладеного позивачем з ТОВ «Схид Агро», не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх обов`язкових реквізитів таких документів.

На думку відповідача, судом першої інстанції в частині взаємовідносин позивача з ТОВ «Схид Агро» повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи, порушень норм процесуального права при вирішенні справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог не допущено.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просив задовольнити в апеляційну скаргу, просив задовольнити її, рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити позивачу в задоволенні його апеляційної скарги та позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, просив задовольнити власну апеляційну скаргу, залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог - скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" - підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки», за результатами якої складено акт від 24.07.2019 № 848/18-28-14-05/33486731/77 (а.с. 21 51, т.1), яким встановлено порушення позивачем пп. «а» п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок чого було завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) на загальну суму 212 561,00 грн. в т.ч.: по операціям з ТОВ «Схид Агро», на суму 110 458,68грн; по операціям з ФГ «Заграва», на суму 102 101,54 грн.

На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 15.08.2019р. № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за IV квартал 2018р. на суму 212 561,00 грн. (а.с. 19, т.1).

Підставою для прийняття спірного податкового повідомленнярішення стали висновки перевірки щодо не встановлення реальності здійснення господарських операцій з придбання ТОВ «Агрофірма «Семереньки» послуг з оренди с/г техніки з екіпажем у ТОВ «Схид Агро» та придбання послуг з перевезення вантажів у ФГ «Заграва».

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку. За результатами адміністративного оскарження ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 01.11.2019, яким скаргу ТОВ АФ «Семереиьки» залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с. 52 58, т.1).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операцій між ТОВ АФ «Семереньки» та ФГ «Заграва» мали реальний характер, що підтверджується достатньою кількістю належних первинних бухгалтерських документів.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується отримання позивачем в жовтні 2018 року послуг з оренди сільськогосподарської техніки у ТОВ «Схід Агро» на суму 662 752,08 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в частині відмовлених позовних вимог вважає, висновки суду першої інстанціх помилковими з наступних підстав.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом ''а'' пункту 198.1 статті 198 ПК визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК).

Згідно з пунктом 198.3 цієї статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність'' від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції, чинній станом на період спірних операцій) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначений цією нормою.

Як підсумок вимог наведених правових норм, у податковому обліку господарські операції з придбання товарів (послуг), суми ПДВ за якими відносяться до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Обов`язковим звітним документом в податковому обліку з ПДВ для підтвердження суми податкового кредиту є податкова накладна.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції з метою створення її видимості, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого контролюючим органом з підстав формування платником податків даних податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20 травня 2020 року по справі №520/2703/19.

Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () стосовно нереальності господарських взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" та ТОВ "Заграва", колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між Фермерським господарством «Заграва» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів №ПВ 28/07/2018-140СЕМ від 01.11.2018 (а.с. 60 66, т.1), додаток 1 до якого, це реєстр автомобілів із зазначенням державних номерів, марки та вантажопідйомності, які надавались для перевезення вантажів (а.с. 67, т.1), додаток 2 - визначенням вартості перевезення пізніх зернових (а.с. 68, т. 2). На суму ПДВ за вказаною операцією були складені податкові накладні, які належним чином зареєстровані в ЄРПН (а.с. 69 73, т.1). Оплата зазначених послуг здійснена позивачем в повному обсязі в безготівковому порядку, що підтверджено платіжними дорученнями (а.с. 77 79, т.1). Між позивачем і ФГ «Заграва» складені акти приймання-передачі виконаних робіт за договором від 01.11.2018 (а.с. 74 76, т.1) Також надання вказаних послуг підтверджується товарно-транспортними накладними з відміткою (підписом та печаткою відповідальної особи) вантажоотримувача - ТОВ «Гутянський елеватор» (а.с. 80 130, т.1)

Також, в підтвердження необхідності отримання таких послуг позивач надав копії статистичної звітності: Звіт про збирання врожаю с/г культур №37-сг по Великописарівському, Краснопільському та Тростянецькому районах Сумської області (а.с. 131 142, т.1).

Фактичне отримання позивачем зазначених послуг підтверджується також Реєстрами від ТОВ «Гутянський елеватор» форми № ЗХС-З про отримання вантажу (зерна кукурудзи), які перевозились вантажними автомобілями за договором №ПВ28/07/2018-140СЕМ про надання послуг по перевезенню вантажів від 01.02.2018 (а.с. 143 166, т.1) та Актами приймання передачі GPS трекерів з ФГ «Заграва» (а.с. 167 168, т.1).

Колегія суддів дослідивши матеріали справи по вказаним господарським взаємовідносинам, дійшла висновку, що вказані документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, спричинили втрату ними юридичного статусу первинних документів, податковим органом не доведено.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача, що прізвища водіїв в товарно-транспортних накладних не є ідентичними прізвищам осіб, які перебувають в трудових відносинах з контрагентом позивача, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно п.1.54 договору №ПВ28/07/2018-140СЕМ від 01.11.2018, сторони у домовились, що виконавець (ФГ Заграва») має право залучати до надання послуг третіх осіб, з якими ФГ уклало відповідні договори перевезень, при цьому залишаючись відповідальним перед замовником (ТОВ АФ «Семереньки») за будь-які дії/бездіяльність перевезень третіх осіб як за власні. Також в п.1.6 договору закріплено, що виконавець зобов`язується виконати обумовлені договором послуги перевезення власною технікою чи технікою третіх осіб.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що товарно-транспортні накладні не містять обов`язкових реквізитів, визначених Правилами №363 щодо посади, прізвища особи вантажовідправника, оскільки товарно-транспортні накладні містять всі необхідні підписи та їх розшифровки - вантажовідправника, із зазначенням відомостей про нього у графі вантажовідправник, водія/експедитора (ПІБ повністю, підпис) та відповідальної особи вантажоодержувача - ТОВ «Гутянський елеватор» з підписом, ПІБ та печаткою юридичної особи.

Крім того, відповідно до п.11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом №363 встановлено, що товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Таким чином, всі необхідні реквізити надані для перевірки товарно-транспортні накладні містять, що спростовує висновок посадових осіб ДФС про неможливість підтвердити фактичне придбання послуг з перевезення вантажів через не зазначення в ТТН посади особи - вантажовідправника.

Крім того, обгрунтовуючи нереальність господарських операцій між ТОВ АФ «Семереньки» та ФГ «Заграва» за договором про надання послуг по перевезенню вантажів від 01.11.2018, відповідач посилається на інформацію щодо ФГ «Заграва», отриману під час збирання відповідно до ст.74 ПК України та згідно листа-застереження від 12.06.2019 від ГУ ДФС у Львівській області, щодо відсутності достатньої кількості трудових ресурсів, відсутністю реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та кваліфікації у персоналу. Відповідач зазначає, що ФГ «Заграва» доводилось для відпрацювання як учасник схем постачання та використання сумнівного податкового кредиту за листопад-грудень 2018, січень-березень 2019 (а.с.51 58, т.2).

Оцінюючи податкову інформацію по контрагентам ФГ «Заграва» щодо їх відносин з учасниками інших ланок постачання товарів (та між ними), колегія суддів, що ці посилання не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності спірної господарської операцій між ТОВ АФ «Семереньки» та ФГ «Заграва» щодо виконання договору про перевезення вантажів від 01.11.2018.

В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Колегія суддів погоджуючись з судом першої інстанції, зазначає, що за даних фактичних обставин, та за наявності достатньої кількості належних первинних бухгалтерських документів, висновки про нереальність господарської операції за договором від 01.11.2018 не можуть ґрунтуватися на негативній інформації щодо інших юридичних осіб, які не мають жодного відношення до ТОВ АФ «Семереньки».

Також, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Щодо посилання відповідача на довідку від 29.01.2019, в якій вказано про відсутність ФГ «Заграва» за юридичною адресою (а.с. 50, т.2), колегія суддів зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відомості протягом 2018 2019 р.р. щодо відсутності ФГ «Заграва» за юридичною адресою не вносилися (а.с. 154 157, т.2).

Також, слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, вказану у рішенні, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Так, наведені органом ДФС в акті перевірки аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та ФГ «Заграва», факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () щодо нереальності господарських взаємовідносин позивача та ТОВ "Заграва" є необгрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції в цій частині про задоволення позовних вимог є обгрунтованим.

Щодо доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" стосовно його господарських взаємовідносин з ТОВ «Схид Агро», колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Схид Агро» був укладений договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 07.09.2018р. №ОТЕ 07/09/2018-54С., за яким Орендодавець (ТОВ «Схид Агро») зобов`язується передати у тимчасове володіння і користування Орендарю (ТОВ «Агрофірма Семереньки») сільськогосподарську техніку та забезпечити своїми силами її керування та технічну експлуатацію, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування сільськогосподарську техніку під керуванням екіпажу (водія/механізатора) Орендодавця і зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату за користування сільськогосподарською технікою і повернути її у порядку, встановленому договором (а.с. 185 190, т.1). Розділом 3 вказаного договору передбачено, що розмір орендної плати за годину користування технікою вказаний у Додатку 1 до договору. Розмір місячної орендної плати за користування технікою з екіпажем визначається за формулою: орендна плата за користування технікою = кількість відпрацьованих годин * договірну вартість за одну годину оренди.

Відповідно до Додатку 1 до вказаного договору, орендодавець передав орендарю сільськогосподарську техніку, також визначено орендну плату за 1 годину користування 720 грн. з ПДВ (а.с. 191, т.1). Додатком 2 до вказаного договору визначено максимальний ліміт фактичних витрат палива (а.с. 195, т.1).

Відповідно до ст.798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує.

Сторони можуть домовитись про надання наймодавдем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Стаття 805 ЦК України встановлює особливості найму транспортного засобу з екіпажем, який його обслуговує.

За нормами цієї статті управління та технічна експлуатація транспортного засобу, переданого у найм з екіпажем, провадяться його екіпажем. Екіпаж не припиняє трудових відносин з наймодавцем. Витрати на утримання екіпажу несе наймодавець.

Тобто, якщо укладається договір оренди транспортного засобу з екіпажем, то поряд з основним зобов`язанням, безпосередньо пов`язаним з наданням транспортного засобу в оренду, у договір включаються зобов`язання по наданню наймачу послуг по управлінню та технічній експлуатації транспортного засобу.

Укладення договору оренди транспортного засобу з екіпажем має ряд переваг. Екіпаж наймодавця більш інформований про усі технічні нюанси орендованого транспортного засобу, а отже більш професійний. Крім того, має місце значна економія часу, оперативність при формуванні екіпажу та обслуговуючого персоналу транспортного засобу.

Послуги по управлінню та технічній експлуатації ТЗ покладаються безпосередньо на екіпаж. Екіпаж продовжує перебувати у трудових чи інших цивільно-правових відносинах з наймодавцем.

Саме наймодавець несе усі витрати, пов`язані з утриманням екіпажу, як-то оплата праці членів екіпажу, сплата обов`язкових платежів, внесків тощо.

В апеляційній скарзі позивач обгрунтовує необхідність оренди комбайнів, посилаючись на наявне право користування земельними ділянками, посів навесні соняшнику, закупівлю насіння, палива, послуг з дискування, обробітку грунту, обробітку врожаю засобами захисту рослин, тощо, та необхідності обмолоту вирощеного врожаю.

Так, в акті перевірки, зазначено, що ТОВ Агрофірма «Семереньки» є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції.

Перевіркою встановлено, що товариством з метою вирощування сільгосппродукції укладено договори оренди земельних ділянок з 25 сільськими радами та ОТГ загальною площею 6 042,48га та 11981 фізичними особами - площею 26 133,94га.

Представник ТОВ "Семереньки" в апеляційній скарзі зазначає, що має на балансі основні засоби, в тому числі техніку - 3 комбайни, із залишковою вартістю 40тис.грн, 175тис.грн та 1 398тис.грн, тобто стан та кількість наявної техніки не дозволяє проводити збирання врожаю власними силами. Це все потребує залучення сторонніх осіб, для чого і було укладено договори оренди сільгосптехніки з екіпажем з іншими контрагентами, а не тільки з ТОВ «Схид Агро».

При укладенні договору оренди позивач отримав від контрагента установчі документи, виписку з ЄДРПОУ, наказ на призначення керівника, витяг з реєстру платників ПДВ, відомості про відкриті банківські рахунки та документи на право користування комбайнами. Також було отримано відповідь на запит про осіб, які працювали в ТОВ «Схид Агро».

Отже, укладення TOB АФ «Семереньки» договору оренди комбайнів з екіпажем - є необхідним та економічно доцільним, з наявним причинним зв`язком між придбаними послугами, отриманням економічної вигоди та намірів подальшого використання у власній господарській діяльності.

Колегія суддів досліджуючи відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, зазначає, що підставою для висновку про нереальність господарської операції за договором №ОТЕ07/09/2019-54С оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 07.09.2018 відповідач посилається на п.п.2.2.5 договору від 07.09.2018 №ОТЕ 07/09/2018-54С, де зазначено, що орендар зобов`язаний забезпечити ночівлю працівників (механізаторів) орендодавця, які безпосередньо обслуговують (є екіпажем) техніки та забезпечити харчування працівників орендодавця за рахунок самого орендодавця. Сторони дійшли згоди, що розмір (суму) витрат на харчування орендодавець оплачує на підставі окремого рахунку, виставленого орендарем. Вартість харчування також може враховуватись при сплаті орендної плати за користування технікою по даному договору.

З пояснень представника позивача, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Схид Агро» відмовилось від отримання харчування та послуг з поселення, які пропонувалось надавати ТОВ АФ «Семереньки» за додаткову плату згідно договору від 07.09.2018, отже харчування та ночівля екіпажів здійснювалась ТОВ «Схид Агро» самостійно.

Колегія суддів вважає, що вказане не свідчить про нереальність господарської операції, оскільки хоча умовами договору і передбачена така можливість (харчування та проживання), проте на придбання таких послуг потрібна воля іншої сторони, її фінансовий стан та можливості. Примусити ТОВ «Схид Агро» придбати та оплатити харчування та проживання є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Агрофірма «Семереньки» надало довідку ТОВ "Схід Агро" про те, що на підприємстві протягом 2018 року працювали 5 водіїв-комбайнерів (в тому числі ОСОБА_1 і Кутько); екіпаж в залежності від потреби та ситуації складається з 2-3 осіб.

Прізвища відповідальних осіб - водіїв вбачаються з відомостей на відпуск ПММ, в яких зазначаються прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та транспортні засоби "Нью Холанд" держ.номера НОМЕР_1 та 46851 поруч з іншими водіями інших транспортних засобів, які заправлялись від паливозаправника позивача протягом дії договору.

Колегія суддів зауважує, що прізвища інших членів екіпажу дійсно відсутні в будь-яких інших первинних бухгалтерських документах позивача, проте вказане не свідчить про нереальність господарської операції та невиконання сторонами договору від 07.09.2018.

Відповідно до п.п.2.1.5, 2.1.6 договору від 07.09.2018 сторони підтвердили, що персонал (екіпаж) не припиняє трудових відносин з орендодавцем (ТОВ «Схид Агро»), будь-які виплати та відповідальність за невиконання, що випливають з трудових відносин персоналу та орендодавця, покладаються на останнього.

Орендодавець підтверджує, що за дії персоналу при використанні (керуванні, управлінні тощо) та обслуговуванні техніки несе відповідальність орендодавець.

Отже, відсутність підтвердження, хто саме (прізвища) є членом екіпажу орендованої техніки за наявності вищевикладених умов договору оренди, не свідчить про відсутність орендних правовідносин і господарської операції між сторонами.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що на двох одиницях техніки працювало дві особи - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а щоденно двом водіям по 19,17год, що є фізично неможливо.

Крім того, позивач, не має обов`язку фіксувати в своїй бухгалтерській документації прізвища членів екіпажу, контролювати їх кількість, навики, вміння та можливості.

Дійсно, ТОВ «АФ «Семереньки» взяло в оренду комбайни з екіпажем, який мусить бути досвідченим і виконувати той обсяг робіт, який потребується.

Необхідну кількість членів екіпажу має розраховувати орендодавець (ТОВ «Схид Агро»), і саме орендодавець зацікавлений у наявності в них достатнього досвіду та інших якостей, щоб працювати без простоїв та отримувати гідну оплату.

Згідно п.3.1 договору розмір місячної орендної плати за користування сільськогосподарською технікою з екіпажем визначається за формулою: ОП = кількість відпрацьованих годин * договірна вартість за одну годину оренди, що погоджена сторонами у додатку №1 до договору.

Щоденно відповідальними особами з обох боків фіксувалась та погоджувалась кількість відпрацьованих годин, з урахуванням, в тому числі, і показників GPS-трекерів, встановлених на комбайнах. В кінці місяця здійснювалась звірка та підписувались акти між сторонами.

З пояснень представника позивача наданих у судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що у погоджену кількість годин роботи включались не лише безпосередньо години обмолоту, а і час переїзду з одного поля на інше, час очікування перевантажувального бункера-накопичувача, вантажних автомобілів чи заправника, несприятливих погодних умов тощо, якщо таке відбувалось з вини орендаря - ТОВ АФ «Семереньки». Всі ці обставини обговорювались сторонами безпосередньо на полі з врахуванням конкретної ситуації та включались до кількості відпрацьованих годин.

Під час роботи комбайнів в полі перебуває значна кількість людей цілодобово, протягом всього часу робіт - охорона, зважувальники, обліковці та інші.

Обмолот зернових та роботи в полі залежать від погодних умов, завантаженості елеваторів, черг на них, дорожньої ситуації, своєчасної доставки запчастин у разі поломки та інше.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, період збирання врожаю не обмежується виключно робочими днями з двома щотижневими вихідними та робочим часом з 8 до 17, як зазначає податковий орган.

Відсутність у документах бухгалтерської звітності позивача інших прізвищ, крім двох ( ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ) пояснюється тим, що у складі екіпажу є головний (відповідальний) пілот- комбайнер і змінний комбайнер. В кабіні знаходиться одна людина, яка викопує роботу, і в подальшому змінюється іншим комбайнером.

Наявність прізвища лише однієї людини з одного комбайна у відомостях на заправку не свідчить про те, що екіпаж складається з однієї людини.

Отже, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що 2 одиниці техніки обслуговували 2 працівника орендодавця - помилковим.

ТОВ АФ «Семереньки» додано до апеляційної скарги копії розрахункових листків та відрядних нарядів трактористів перевантажувачів - працівників CTЦB «Дружба-Нова», які перевантажували зерно від комбайнів ТОВ «Схид Агро» до вантажних машин з розшифровками та копії подорожніх листів таких перевантажувачів, які свідчать про реальність господарської операції з обмолоту соняшника комбайнами ТОВ «Схид Агро» у жовтні 2018 року.

Так, робота комбайнів (комбайн NEW HOLLAND CS 6090, держномер НОМЕР_2 та комбайн NEW HOLLAND CSX 7080, держномер НОМЕР_3 ) підтверджується первинними документами - подорожніми листами трактористів (працівників СТОВ «Дружба-Нова»), які виконували перевезення зерна від комбайнів та перевантаження його в автомобілі. Назва роботи зазначена в розрахункових листках та розшифровці до розрахункових листків - перевантажування зерна в полі. Така робота технологічно пов`язана з обмолотом, який проводять комбайни: заробітна плата трактористів-перевантажувачів - це відсоток від намолоченого об`єму зерна основними агрегатами (комбайнами), які вони обслуговували та які зазначені в подорожніх листах цих трактористів.

Заробітна плата за виконання цієї роботи нарахована та своєчасно виплачена працівникам. З сум нарахованої заробітної плати утримані та нараховані податки, які своєчасно перераховані до бюджету.

Колегія суддів досліджуючи додані до апеляційної скарги позивача документи зазначає, що в подорожніх листах трактористів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зазначені державні номера вищевказаних комбайнів, оскільки трактористи перевозили зерно і від комбайнів, отриманих в оренду від ТОВ «Схид Агро».

На підтвердження цього факту позивачем додано копії подорожніх листів тракторів за жовтень 2018 року трактор CASE MX 310, 13995 AI; 848-10102-0020, трактор CASE ІН MAGNUM 290, 14947 AI; 826-10103-4225, трактор CASE MX 255, 13996 AI; 831-10102-0006; суми нарахованої заробітної плати, розшифровки нарахувань заробітної плати за перевантаження зерна та утримання з цих сум податків підтверджуються розрахунковими листами працівників та розшифровками до цих розрахункових листів за жовтень 2020 р.

З ззаначених документів вбачається, що за перевантаження зерна в полі від комбайнів, включаючи орендовані у ТОВ «Схид Агро», трактористам ОСОБА_10 та ОСОБА_6 нарахована заробітна плата за жовтень 2018 року по 18597,24грн кожному. В розшифровці міститься інформація, які комбайни вони обслуговували, який відсоток та суму заробітної плати від них отримали. Дані розшифровки підтверджуються первинними документами - подорожніми листами трактора CASE MX 255, 13996 AI; 831-10102-0006 за жовтень 2018р.

За перевантаження зерна в полі від комбайнів, включаючи вищезгадані, нарахована заробітна плата за жовтень 2018р. трактористам ОСОБА_3 в сумі 1300,88грн, ОСОБА_9 в сумі 19247,97грн, ОСОБА_11 в сумі 17947,09грн.

В розшифровці міститься інформація, які комбайни вони обслуговували, який відсоток та яку суму заробітної плати від них отримали. Дані розшифровки підтверджуються первинними документами - подорожніми листами трактора CASE ІН MAGNUM 290, 14947 AI; 826-10103-4225 за жовтень 2018р.

За перевантаження зерна в полі від комбайнів, включаючи вищезгадані, нарахована заробітна плата за жовтень 2018р. трактористам ОСОБА_4 та ОСОБА_8 по 17052,47 грн.

В розшифровці міститься інформація, які комбайни вони обслуговували, який відсоток та яку суму заробітної плати від них отримали. Дані розшифровки підтверджуються первинними документами - подорожніми листами трактора CASE MX 310, 13995 AI; 848- 10102-0020 за жовтень 2018р.

Колегія суддів дослідивши зазначені матеріали справи, вважає що наведені докази спростовують висновки контролюючого органу про те, що господарська операція між ТОВ АФ «Семереньки» та ТОВ «Схид Агро» не відбувалась та комбайни не працювали на полях ТОВ АФ «Семереньки».

Стосовно доводів відповідача що позивачем не надано відомостей про ведення окремого обліку палива та замірів об`єму палива в баках техніки перед початком робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в розділі 2.1 Договору від 07.09.2018 закріплені права та обов`язки орендодавця (ТОВ «Схид Агро»).

Відповідно до п.2.1.7 Договору від 07.09.2018 саме на орендодавця ТОВ «Схид Агро» покладено обов`язок вести окремий облік палива, тобто такі первинні документи як відомості обліку палива складаються і належать не позивачу, а його контрагенту.

ТОВ АФ «Семереньки» надано до суду копії видаткових накладних на придбання пального ТОВ «Агрофірмою «Семереньки» для заправки техніки, що взята в оренду від ТОВ «Схид Агро»; копії відомостей паливозаправника на відпуск ПММ для техніки, що взята в оренду від ТОВ «Схид Агро», з яких вбачається, що поряд з іншою технікою позивач заправляв і комбайни ТОВ «Схид Агро». Відомості містять інформацію про найменування техніки, держномери комбайнів та прізвища та підписи відповідальних членів екіпажу, які отримували пальне і розписувались на підтвердження такого отримання.

Вимоги договору про фіксування залишку пального сторонами виконано шляхом закріплення в додатку №2 до договору від 07.09.2018 залишків пального в баку комбайнів.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутність у ТОВ АФ "Семереньки" документів, ведення яких покладається на іншу особу, не свідчить про нереальність господарської операції.

Суд, погодившись з відповідачем, вказав, що в актах не конкретизовано, які саме роботи було виконано, їх вартість, години виконання, які саме матеріальні ресурси було використано, кількість використаного палива, не зазначено трудових ресурсів, які саме земельні ділянки оброблялись, та яка культура оброблялась.

Крім того, колегія суддів зауважує, що нормами податкового законодавства не визначено, що відомості про вартість робіт, години виконання, які саме матеріальні ресурси було використано, кількість використаного палива, не зазначено трудових ресурсів, які саме земельні ділянки оброблялись, та яка культура оброблялась мають бути внесені до акту здачі-прийняття робіт як обов`язкові реквізити цього первинного бухгалтерського документа.

Таким чином, відсутність зазначеного в акті здачі-прийняття робіт не свідчить про нереальність здійснення господарської операції.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Вказане також закріплене у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з п. 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, при цьому визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Позивачем на підтвердження реальності господарських взаємовідносин з ТОВ "Схид Агро" надано наступні документи:

- договір №ОТЕ07/09/2018-54С оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 07.09.2018;

- акти надання послуг між ТОВ «Агрофірмою «Семереньки» та ТОВ «Схид Агро»;

- додатки до договору від 07.09.2018 з визначенням техніки, яка передається в оренду;

- додатку №2 до договору оренди с/г техніки з екіпажем із зазначенням витрат пального;

- копія звітів до актів здачі - прийняття робіт з ТОВ «Схид Агро» з деталізацією про техніку (комбайни з маркуванням), вид робіт (обмолот соняшника), номер поля місцезнаходження, кількість годин, ціна, сума;

- копії видаткових накладних на придбання пального ТОВ «Агрофірмою «Семереньки» для заправки техніки, що взята в оренду від ТОВ «Схид Агро»;

- копії відомостей паливозаправника на відпуск ПММ для техніки, що взята в оренду від ТОВ «Схид Агро»;

- копії Договорів оренди сільськогосподарських машин і устаткування між ТОВ «Схид Агро» та ФОП ОСОБА_12 та акти приймання передачі основних засобів;

- копії технічних паспортів основних засобів, що отримані в оренду від TOB «Cxид Агро»;

- копія Договору фінансового лізингу між ФОП ОСОБА_12 та ПАТ КБ «Приватбанком» та акти приймання передачі майна за договором;

- копії статистичної звітності Звіт про збирання врожаю с/г культур №37;

- роздруківка показників GPS-трекерів, встановлених на орендовану техніку за договором від 07.09,2018 з відомостями про рух техніки;

- копії платіжних доручень, що підтверджують розрахунки з підприємством ТОВ «Схид Агро».

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Колегія суддів зазначає, що позивач та його контрагенти на час здійснення господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість.

Колегією суддів, під час перегляду даної справи, зокрема щодо гоподарських взаємовідносин позивача та ТОВ «Схид Агро», встановлено що договір з контрагентом ТОВ «Схид Агро» мав на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки орендні правовідносини відбулись, оплата проведена, договір виконано сторонами в повному обсязі, підтверджено здійснення руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлена спеціальна податкова правосуб`єктність учасників господарської операції та зв`язок між фактом придбання товарів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Відповідач не надав належних доказів того, що на момент проведення операцій з позивачем підприємства-контрагенти, зокрема ТОВ «Схид Агро» були фіктивними, вчиняли порушення в сфері оподаткування, документували безтоварні операції з метою формування фіктивного податкового кредиту для інших суб`єктів господарювання.

Водночас, реальність виконання вказаних вище господарських зобов`язань, безпосередньо пов`язаних з основною статутною діяльністю позивача, підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом жодним чином не були доведені його твердження відносно нереальності здійснених господарських операцій, хоча це передбачено п. 56.4. ст. 56 ПК України.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, контрагенти позивача під час здійснення господарських операцій та складення первинних документів були зареєстрованими суб`єктами підприємницької діяльності та платниками податків, а їхня правосуб`єктність на укладення вищевказаних договорів не була обмежена діючим законодавством чи судовими рішеннями.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А тому, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Під час перевірки податковий орган не встановив обставин, які б свідчили про умисел позивача або ТОВ «Схид Агро» на укладення правочинів без наміру створити наслідки, які передбачені ним. Цих доказів не надано і під час судового розгляду справи, що свідчить про необґрунтованість висновків відповідача про фіктивний характер проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Отже, між позивачем та ТОВ «Схид Агро» дійсно були виконані вищевказані господарські операції, дії останніх спрямовані на реальне настання правових наслідків, а не вчинялися лише в цілях заниження об`єкта оподаткування, несплати податків.

Тобто, внаслідок проведення таких операцій платник податків мав намір одержати економічний ефект у результаті економічної діяльності, і не прагнув отримати вигоду виключно чи переважно за рахунок неправильного формування податкового кредиту та валових витрат, відшкодування з державного бюджету ПДВ тощо.

Згідно правової позиції Верховного Суду викладеній в постановах від 28.05.2019 року по справі №815/2960/17, від 15.10.2019 року по справі 813/1066/16, від 23.07.2019 року по справі №826/10852/158, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податку як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. Податкова вигода може бути визнана необгрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Надані позивачем докази до суду апеляційної інстанції щодо спірних господарських операцій підтверджують і розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету, свідчать про зміну майнового стану та отримання позитивного економічного ефекту від здійснення господарської діяльності.

Також колегія суддів враховує, що Верховний Суд, зокрема у постанові від 22.10.2019 року по справі №822/5413/15, зазначав, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагента позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, не має бути враховано, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених робіт, платник не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.

Враховуючи викладене, дослідивши надані позивачем докази до апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та ТОВ «Схид Агро». Крім того, не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що позивачем ще при поданні позовної заяви надсилався на адресу СТОВ «Дружба-Нова» адвокатський запит про надання доказів, проте відповідь була надана невчасно, в зв`язку з чим ТОВ АФ «Семереньки» не мало можливості надати докази до суду у визначений законом строк.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в частині позовних вимог, зробив помилкові висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року по справі № 480/4919/19 в частині відмовлених позовних вимог, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року по справі № 480/4919/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову.

Прийняти в цій частині постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" до Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу () про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 15.08.2019 № .

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року по справі № 480/4919/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 11.02.2021 року