Справа № 420/12976/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО" (вул..Дерибасівська,19,кв.8, м.Одеса, 65026) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми "В4" № від 05.10.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області Форми «В4» від 05.10.2020 року №;

стягнути з Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області (, індекс 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» (Код , індекс 65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, 19, кв. 8), суму судового збору у розмірі 21 970,00 грн

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 25.08.2020 по 02.09.2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена документальна виїзна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» (надалі - Товариство, ТОВ «ДИЗАЙН І ІТАЛЬЯНО»), на підставі п.п. 20.1.4 п 20.1. ст. 20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України. За результатами перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 09 вересня 2020 року №515/15-32-05-08/34319783, а також податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області Форми «В4» від 05.10.2020 року №. Відповідно до висновку Акту перевірки ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» порушено п.44.1 ст.44, п.п.«а» п.198.1, абзаців першого-третього п.198.2, абзацу першого п.198.3 ст.198 та абзаців другого-третього п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу від 2 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України) та розділ 5 Порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) в сумі 1 847 562,00 грн. за червень 2020 року. Позивач вважає, що висновки контролюючого органу не відповідають існуючим обставинам та діючому податковому законодавству, у зв`язку з чим загальний висновок про завищення Товариством суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) в сумі 1847562,00 грн. за червень 2020 року, є неправомірним та безпідставним.

15.12.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та зупинено провадження по адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО" (вул..Дерибасівська,19,кв.8, м.Одеса, 65026) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми "В4" № від 05.10.2020 року. Та зупинено провадження по справі №420/12976/20 до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2020 року поновлено провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО" (вул..Дерибасівська,19,кв.8, м.Одеса, 65026) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми "В4" № від 05.10.2020 року. Призначено підготовче засідання по вказаній справі на « 26» січня 2021 року о « 10» годині « 00» хвилин за участю сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства на "10" лютого 2021 року.

04.01.2021р. від ГУ ДПС в Одеській області до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позивні вимоги не визнає, зазначивши, що на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 та п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 16.07.2020 року №, (уточнюючих розрахунків до декларації з податку на додану вартість не подавалось до ГУ ДПС в Одеській області) від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах. Під час перевірки встановлено, що в охопленому перевіркою звітних періодах платник податків ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» оформляв взаємовідносини, не повязанні з фактичним виконанням робіт із контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у Декларації від`ємного значення з ПДВ, відображеного у Додатку 5 до Декларацій у періоді виникнення та декларування від`ємного значення. Перевіркою показників, відображених у рядку 10.1 Декларацій „Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою" показників за період з 01.08.2017 по 30.06.2020р. визначених на загальну суму 14 535 639 грн. встановлено завищення задекларованих ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» показників у рядку 10.1 (колонка Б) Декларацій в наслідок врахування у складі податкового кредиту, всупереч п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, абзаців першого - третього п. 198.2, абзацу першого п. 198.3 та абзаців другого - третього п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу, нереальних операцій з придбання у наступних контрагентів-постачальників: ТОВ "ІНТЕР СТРОЙ" ( ) «Ремонтні роботи на об`єкті за адресою: м. Одеса, вул.Л.Качиньського,10» на загальну суму ПДВ - 1 682 400,33 грн.; ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_1 ( код НОМЕР_1 ) Улаштування системи автоматичної пожежної сигналізації і за адресою: м. Одеса, вул.Л.Качиньського, 10» на загальну суму ПДВ - 165 160,99 грн. Відповідач стверджує, що на підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 09 вересня 2020 року №515/15-32-05-08/34319783, правомірно винесено податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області Форми «В4» від 05.10.2020 року №.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО" є юридичною особою (), основним видом діяльності якої є купівля та продаж власного нерухомого майна (68.10) та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20), консультування з питань комерційної діяльності й керування (70.22), що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС в Одеській області про проведення перевірки №3644 від 19.08.2020 р., відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, в порядку, встановленому на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), визначено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, з 25 серпня 2020р тривалістю 5 робочих днів.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС в Одеській області про проведення перевірки №3887 від 31.08.2020 р. на підставі п. 82.2 ст.82

Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) продовжено термін проведення перевірки з 01.09.2020р. на 2 робочі дні.

Перевірка здійснювалась головними державними ревізорами-інспекторами відділу позапланових перевірок ризикових платників та збору податкової інформації управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській обл. Терещенко О. В. та Клейбатенко О. М, що діяли на підставі Наказу про проведення перевірки №3644 від 19.08.2020 р. та Направлень на перевірку № 1546/05-08/, №1547/05-08/ від 25.08.2020 р.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 09 вересня 2020 року № 515/15-32-05-08/34319783.

У висновках до Акту від 09 вересня 2020 року № 515/15-32-05-08/34319783 зазначено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. «а» п. 198.1, абзаців першого-третього п. 198.2, абзацу першого п. 198.3 ст. 198 та абзаців другого-третього п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу від 2 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України) та розділ 5 Порядку заповнення і подання звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Мінфіну України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та/сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) в сумі 1 847 562,00 грн. за червень 2020 року.

Не погоджуючись з висновками викладеними в Акті перевірки №515/15-32-05-08/34319783 від 09 вересня 2020 року, ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» надала заперечення, в яких просила розглянути та врахувати зазначені заперечення до Акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020р. від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами встановлених в Акті перевірки №515/15-32-05-08/34319783 від 09 вересня 2020 року порушень, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області Форми «В4» від 05.10.2020 року № яким відносно ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» застосовано штрафну санкцію в розмірі 1847562,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ПК України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Пунктом 19-1.1 ст.19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

За приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України.

Згідно пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Тобто пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України визначає, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки є подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ та/або з від`ємного значення з ПДВ за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як встановлено судом з Акту перевірки №515/15-32-05-08/34319783 від 09 вересня 2020 року, а саме абзацу 2 п. 2.13 Акту перевірки на сторінці 7 зазначено, що Товариство оформляло взаємовідносини, не пов`язані з фактичним виконанням робіт. Крім того, в абзаці 3 п. 3.2.1. Акту перевірки на сторінці 8 вказано на: «завищення задекларованих ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» показників у рядку 10.1 (колонка Б) Декларацій внаслідок врахування у складі податкового кредиту, всупереч п.п.«а» п.198.1 ст.198, абзаців першого-третього п. 198.2, абзацу першого п. 198.3 та абзаців другого - третього п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу, нереальних операцій з придбання у наступних контрагентів-постачальників:

ТОВ "ІНТЕРСТРОЙ" () - Ремонтні роботи на об`єкті за адресою: м. Одеса, вул. Л. Качинського, 10 на загальну суму ПДВ - 1 682 400,33 грн.;

ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЕЦЬ ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) - Улаштування системи автоматичної пожежної сигналізації за адресою: м. Одеса, вул. Л. Качинського, 10, на загальну суму ПДВ - 165 160,99 грн.

Загальна сума завищення 1 847 562 гривень».

Щодо зазначеного твердження суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» та ТОВ «IHTEP.CTPOЙ» були укладені Договори № 04052016 від 04.05.2016р. та № 1 від 23.01.2018 р.

Крім того між ТОВ «ДИЗАИН ІТАЛЬЯНО» та ФОП ОСОБА_1 були укладені Договори № 09/03/16 від 23.03.2016 р., №14/03/16 від 04.04.2016 р., № 10/05/16 від 21.06.2016 р., № 02/10/16 від 02.11.2016 р., № 03/02/17 від 13.02.2017 р., № 05/03/17 від 21.03.2017 р., № 06/03/17 від 21.03.2017 р., № 02/12/17 від 11.12.2017 р., № 03/12/17 від 11Л2.2017 р. та № 04/12/17 від 11.12.2017 р.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» фактично придбало послуги у ТОВ "ІНТЕР.СТРОЙ" та ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується первинними документами (Актами приймання виконаних робіт), фото фіксацією, Паспортом системи блискавко - захисного технологічного обладнання будівлі, Робочим проектом системи пожежної сигналізації - Том 1, Робочим проектом системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією (III тип) - Том 2, Робочим проектом внутрішнього протипожежного водогону - Том 3, Робочим проектом системи блискавкозахисту - Том 4, Листом ДСНС України про відповідність проектної документації вимогам нормативних документів.

Окремо суд зазначає, що реальність господарських операцій підтверджується тим, що відповідно до пункту «Здача-приймання робіт» Договорів на виконання робіт та послуг, укладених ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» з ФОП ОСОБА_1 (Договір № 09/03/16 від 23.03.2016 р., №14/03/16 від 04.04.2016 р., № 10/05/16 від 21.06.2016 р., № 02/10/16 від 02.11.2016 р., № 03/02/17 від 13.02.2017 р., № 05/03/17 від 21.03.2017 р., № 06/03/17 від 21.03.2017 р., № 02/12/17 від 11.12.2017 р., № 03/12/17 від 11.12.2017 р. та № 04/12/17 від 11.12.2017 р.), роботи вважаються виконаними Виконавцем та прийнятими Замовником тільки у випадку підписання Сторонами Акту здачі-прийняття виконаних робіт, що і було зроблено Сторонами на підтвердження виконання робіт і відсутності взаємних претензій один до одного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, суд доходить висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Надані позивачем належним чином оформленні первинні документи містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України та, відповідно, підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а тому в розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами.

В свою чергу посилання відповідача на те, що контрагенти ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» не мали матеріальних та людських потужностей для виконання визначених у договорах цілей не підтверджується належними доказами.

Відтак, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано презумпцію правомірності правочинів, добросовісності платника податку та достовірності поданих позивачем документів.

З урахуванням наведеного, суд також вважає, що доводи податкового органу носять виключно характер припущень, при тому, що частиною другою статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про їх протиправність покладається на відповідача.

Суд звертає увагу, що норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ від дотримання податкової дисципліни його контрагентом - постачальником товару (послуг), якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товару (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності та в оподатковуваних ПДВ операціях. Порушення постачальником товару (послуг) податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (послуг) вимог закону щодо обліку витрат та формування податкового кредиту за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його (покупця) обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента (постачальника) та про злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.09.2019 року у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 року у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 року у справі №500/2733/18.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27.01.2016 року по справі №4842/11/2670, а саме: за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Таким чином, на виконання вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, за наслідками яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес АД проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є власністю у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону Про ПДВ стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Окрім цього, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", Європейський суд з прав людини вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів. Для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов`язковому порядку необхідно з`ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з`ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» договорів та специфіку господарських операцій, суд дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні, належним чином оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про нереальність господарських операцій між ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» та ТОВ "ІНТЕР.СТРОЙ" і ФОП ОСОБА_1 .

На підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області Форми «В4» від 05.10.2020 року № підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому належать стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 21020,00 грн.

Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО" (вул..Дерибасівська,19,кв.8, м.Одеса, 65026, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області форми "В4" № від 05.10.2020 року- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області Форми «В4» від 05.10.2020 року №.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області (, індекс 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИЗАЙН ІТАЛЬЯНО» (Код , індекс 65026, м. Одеса, вул. Дерибасівська, 19, кв. 8), суму судового збору у розмірі 21 020,00 грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко

.