Справа № 360/460/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/460/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 № 60797982,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 05.12.2019 про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною у виконавчому провадженні № 60797982 при примусовому виконанні виконавчого напису № 7302 від 09.11.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 05.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 34244,98 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження слугував виконавчий напис № 7302, виданий 09.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем.

Постанови від відповідача позивач не отримував. Про існування виконавчого провадження позивач дізнався 24.12.2020 від свого роботодавця ОСОБА_2 , яка повідомила позивача про те, що з його заробітної плати здійснюються відрахування у розмірі 20 відсотків на підставі постанови приватного виконавця від 25.02.2020.

28.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.02.2020 ВП № 60797982.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі № 360/5093/20 від 18.01.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 25.02.2020 ВП № 60797982 скасовано.

Можливість отримати копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60797982 з`явилася тільки після ознайомлення з матеріалами справи № 360/5093/20.

19.01.2021 після ознайомлення з матеріалами справи шляхом фотокопіювання було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає спірну постанову такою, шо відкрита внаслідок порушення норм діючого законодавства, оскільки майна та грошових коштів у м. Києві позивач не має, тому підстави для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва відсутні.

Крім того, про існування виконавчого напису № 7302, виданого 09.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Незнайком Євгеном Вікторовичем, та про існування заборгованості позивачу не відомо.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України Павелків Т.Л. є діючим приватним виконавцем, виконавчим округом діяльності якого є м. Київ.

Позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює та отримує дохід у ФОП ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що у відповідності до вимог п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку з пред`явленням його не за місцем виконання, чого зроблено не було, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 02.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України.

10.02.2021 засобами електронного зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та матеріали виконавчого провадження № 60797982. У відзиві відповідач посилається на таке.

04.12.2019 до офісу приватного виконавця надійшла заява стягувача - акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» № 1/1/1-1259/942 про примусове виконання рішення, в якій стягувач просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 7302 від 09.11.2019, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 34244,98 грн.

У відповідності до ст. ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження 05.12.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60797982.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням божника - юридичної особи або місцезнаходженням майна боржника.

Грошові кошти у вигляді записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 ЦК України.

Стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «БАНК ФОРВАРД», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє, оскільки майно боржника (грошові кошти) перебуває у м. Києві, а приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи у тому числі за місцезнаходженням майна боржника.

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження № 60797982 винесена приватним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову (арк. спр. 22-24).

Також 10.02.2021 від відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.02.2021 у задоволенні клопотання відповідача відмовлено.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються копією паспорта (арк. спр. 6-7).

04.12.2019 за акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. із заявою про примусове виконання рішення (арк. спр. 29 зв. - 30).

За змістом вказаної заяви стягувач - акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД», відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 5, 19, 24, 28, п. 1 ч. 1 ст. 26 та ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», просив відкрити за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. № 7302 від 09.11.2019 про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 34244,98 грн.

У своїй заяві стягувач зазначив місцезнаходження майна боржника - рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «БАНК ФОРВАРД», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, індекс 01032.

Також стягувачем надано приватному виконавцю довідку, якою підтверджує, що у клієнта, яким є ОСОБА_1 , є рахунок № НОМЕР_1 UAH від 25.03.2013, відкритий в АТ «БАНК ФОРВАРД», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, індекс 01032 (арк. спр. 33).

05.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження № 60797982 щодо примусового виконання виконавчого напису № 7302, виданого 09.11.2019 приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 34244,98 грн (арк. спр. 34 зв. - 35).

Не погоджуючись з постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження № 60797982 від 05.12.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 лютого 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) та Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403).

За визначенням статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404 регламентовано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 25 Закону № 1403 визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (частина шоста статті 25 Закону № 1403).

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон № 1404 визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У частині третій статті 26 Закону № 1404 зазначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Абзацом другим частини першої статті 19 Закону № 1404 встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Частиною першою статті 24 Закону № 1404 визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1404 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 Цивільного кодексу України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За приписами пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного Закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим: підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Пунктами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1404 передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних, паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, можна зробити висновок про те, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.

Вищевказана позиція також висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарською суду від 10.09.2018 в справі № 905/3542/15.

Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 серпня 2019 року в справі № 922/1293/15 зазначено, що, розглядаючи дану справу та вирішуючи спір, суду належало встановити не тільки місцезнаходження боржника, а й місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів з урахуванням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», вимог глави XIII ЦК України, в розумінні якої грошові кошти є майном та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

В заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2019 зазначено, що майно боржника знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва. Оскільки виконавець не має обов`язку перевіряти місцезнаходження майна боржника (та інші відомості про боржника, повідомлені стягувачем) на стадії відкриття виконавчого провадження, у відповідача не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та повертати його стягувачу.

Доводи позивача, на яких ґрунтуються його позовні вимоги про те, що виконавець не мав права приймати постанову про відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання рішення, є безпідставні, оскільки право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами виконавчої служби та приватними виконавцями належить стягувачу.

Відповідно, в даному випадку порушення Закону України «Про виконавче провадження» щодо відкриття виконавчого провадження відсутнє, оскільки майно боржника перебуває у м. Києві, а відповідно до статті 24 цього Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Суд також зауважує, що наявність коштів на банківському рахунку не повинно бути встановлено саме на момент відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до приписів пункту 21 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операцій за рахунками боржника.

Отже, враховуючи вищезазначене, дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60797982 від 05.12.2019 відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивачем не доведено обґрунтованості заявлених позовних вимог, натомість відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення, що є предметом оскарження.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 не належать до задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до статті 139 КАС України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Поправки Юрія, 6, оф. 15, м. Київ, 02094, РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2019 № 60797982 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Свергун