Справа № 440/6026/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6026/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/6026/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) , в якому просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування і виплату грошової компенсації за невикористані ним у період з 2012 по 2015 рік включно 20 календарних днів щорічних основних відпусток, не враховуючи святкові та неробочі дні, та індексацію грошового забезпечення за цей же період.
В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення його прав внаслідок невиплати відповідачем грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, на яку ОСОБА_1 мав право за понад 20 років вислуги та відповідно індексацію грошового забезпечення в порядку, визначеному Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
08.12.2020 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідач стверджує, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у спірний період здійснювалася відповідно до вимог чинного законодавства, на підтвердження чого надав довідку про доходи від 30.11.2010 за вих №89 (а.с. 20-21).
18.12.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач відкидає усі доводи відповідача як безпідставні (а.с. 30-33).
Ухвалою від 12.01.2021 за заявою ОСОБА_1 суд залишив позов без розгляду в частині позовних вимог щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату грошової компенсації за невикористані ним у період з 2012 по 2015 рік включно 20 календарних днів щорічних основних відпусток не враховуючи святкові та неробочі дні у зв`язку з добровільною виплатою відповідачем сум відповідної заборгованості.
Іншою ухвалою від 12.01.2021 суд вживав заходи витребування від відповідача письмових пояснень щодо складових виплачених позивачу коштів у розмірі 9 213,69 грн та пояснення щодо того входила в цю суму виплата індексації грошового забезпечення за період з 2015 по 2020 рік включно чи ні.
У відповідь начальник фінансової служби в/ч 3059 Є.Сівоздрав повідомив суду, що вартість індексації грошового забезпечення за період з 2015-2020 року включно до розрахунку не входить (а.с. 43).
Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Позивач проходив військову службу за контрактом у в/ч 3059 з 1993 року по 2020 рік, факт чого не заперечується відповідачем.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 03.08.2020 №181 (по стройовій частині) припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , який зав справи і обов`язки за посадою сержанта з матеріального забезпечення 3-ї патрульної роти та звільненого відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом начальника Центрального територіального управління Національної гвардії України від 17.07.2020 №40 о/с у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу 03.08.2020 (а.с. 27).
Як стверджує позивач, 25.08.2020 він надіслав скаргу до в/ч НОМЕР_1 щодо неповного розрахунку при звільненні з військової служби (а.с. 9-10).
Проте відповідь на зазначений лист відповідачем так і не була надана.
Не погоджуючись із правомірністю дій відповідача щодо невиплати йому грошової компенсації за невикористані у період з 2012 по 2015 рік включно 20 календарних днів щорічних основних відпусток, а також індексації грошового забезпечення за цей же період, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
З огляду на обставини залишення судом без розгляду позову в частині вимог щодо виплати грошової компенсації за невикористані позивачем у період з 2012 по 2015 рік включно 20 календарних днів щорічних основних відпусток, предмет спору зводиться до оцінки вимог позивача щодо наявності законних підстав для нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за цей же період.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до частини першої статті 2 вказаного Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 2 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У відповідності до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до приписів пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За змістом вищевказаних нормативно-правових актів, здійснення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Крім того, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.
Оскільки передбачена Законом №1282-XII індексація є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, який на момент проходження військової служби перебував у розпорядженні та на повному грошовому забезпеченні військової частини, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов`язаний нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням його індексації.
Разом з тим, з наявної у матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_1 від 30.11.2020 №89 слідує, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у період з 2015 року по 2020 рік здійснювалося лише з червня 2015 року по серпень 2015 року, у грудні 2015 року, в липні - серпні 2016 року, у грудні 2016 року, у грудні 2018 року, в березні 2019 року - серпні 2020 року (а.с. 25-26).
Відповідно відповідач не нарахував та не виплатив індексацію грошового забезпечення позивача за періоди: квітень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - червень 2016 року, вересень - листопад 2016 року, січень 2017 року - листопад 2018 року, січень - лютий 2019 року, а не за весь період служби, як помилково вважає позивач.
Невиконання відповідачем обов`язку щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності, у зв`язку з чим, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за періоди: квітень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - червень 2016 року, вересень - листопад 2016 року, січень 2017 року - листопад 2018 року, січень - лютий 2019 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за вищевказані періоди.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
З приводу необхідності встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, на якому наполягає позивач, суд вказує, що зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, за приписами ч. 1 ст. 382 КАС України, є правом, а не обов`язком суду, тому відповідну вимогу позивача, за відсутності обґрунтувань, суд залишає без задоволення.
Позивач судових витрат не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди: квітень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - червень 2016 року, вересень - листопад 2016 року, січень 2017 року - листопад 2018 року, січень - лютий 2019 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію його грошового забезпечення за періоди: квітень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - червень 2016 року, вересень - листопад 2016 року, січень 2017 року - листопад 2018 року, січень - лютий 2019 року.
В решті вимог - позов залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун