Справа № 460/1/21
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2021 року м. Рівне №460/1/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі іменується відповідач 1), Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі іменується відповідач 2) та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі іменується відповідач 3), в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови відповіддю від 27.11.2020 №501/2427 у задоволенні на пункт 7 запиту ОСОБА_1 від 24.10.2020 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови відповіддю від 27.11.2020 №501/2426 у задоволенні на пункт 1 запиту ОСОБА_1 від 03.11.2020 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ.

3. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності вирішення порушених питань у зверненні ОСОБА_1 від 01.10.2020 у встановлений термін Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

4. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови відповіддю від 22.10.2020 за №501/2215 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за заявою ОСОБА_1 від 01.10.2020 надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

5. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо надання відповіді від 22.10.2020 за №501/2215 на заяву ОСОБА_1 від 01.10.2020 без посилання на правову норму Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

6. Визнати протиправними дії Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо відмови відповіддю від 22.09.2020 №12/1/1236 у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 22.09.2020 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

7. Визнати протиправними дії Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо відмови відповіддю від 22.09.2020 №12/1/1237 у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за заявою ОСОБА_1 від 22.09.2020 надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

8. Визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, щодо відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 від 22.09.2020 наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

9. Визнати протиправними дії Рівненського об`єднаного міського територіального центу комплектування та соціальної підтримки, щодо відмови у наданні довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за заявою ОСОБА_1 від 22.09.2020 надану у відповідності до норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

10. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до пункту 7 запиту від 24.10.2020, та пункту 1 запиту від 03.11.2020 наданих згідно норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

11. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до заяви від 01.10.2020 наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

12. Зобов`язати Рівненський обласний територіальний цент комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до запиту від 22.09.2020 наданого згідно норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

13. Зобов`язати Рівненський обласний територіальний цент комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до заяви від 22.09.2020 наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

14. Зобов`язати Рівненський об`єднаний міський територіальний цент комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні п проведення і захисті незалежності, суверенітету га територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до запиту від 22.09.2020 наданого згідно норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

15. Зобов`язати Рівненський об`єднаний міський територіальний цент комплектування та соціальної підтримки надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, встановленого зразку у відповідності до заяви від 22.09.2020 наданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.

Ухвалою суду від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заяви по суті справи.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово звертався до відповідачів з запитами та зверненнями, які стосуються видачі довідки про його участь в антитерористичній операції. Однак, відповідач 1 відмовляє йому, зсилаючись на судове рішення по справі №460/801/20. Позивач вважає, що саме відповідач 1 повинен видати йому таку довідку на підставі постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014. Щодо позовних вимог до відповідача 2 та відповідача 3, то позивач наголошує, що в них відсутня така довідка. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач 1- Військова частина НОМЕР_1 подала відзив, в якому вказала, що відповіді на вказані запити були надані в повному обсязі. Крім того, відповідач 1 наголошує, що протягом 2017-2020 років ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » подано більше сотні письмових звернень і запитів на отримання публічної інформації, що впливає на ефективність роботи відповідача і перешкоджає нормальному функціонуванню органу військового управління. Крім того, вказані запити та звернення повторюються. Щодо видачі довідки про участь позивача в АТО, то відповідач 1 зазначає про неможливість такої видачі у зв`язку з відсутністю особової справи у військовій частині. Відповідач 1 вказує також, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 у справі №460/801/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про видачу такої довідки на його інший запит. Тому, відповідач 1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 2 Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки у відзиві заперечує проти позовних вимог, вказує на їх безпідставність, оскільки в особовій справі позивача відсутня така довідка, а відтак неможливо надати її в порядку відповіді на запит на отримання публічної інформації чи на звернення. Таким чином, відповідач 2 просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 3 - Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки вказує, що відповіді на звернення та запити надавав у відповідності до законодавства. Щодо вимог про видачу довідки, то відповідач 3 вважає, що таку видачу повинна здійснювати військова частина. Тому, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:
Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.09.2017 №318 ОСОБА_1 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням частини восьмої цієї ж статті звільнено у запас за пунктом «б» за станом здоров`я.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 21.09.2017 №215, з 28.09.2017 підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату.

До Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 подав запит на отримання публічної інформації від 24.10.2020, пунктом 7 якого просив надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.53).

Відповіддю від 27.11.2020 №501/2427 Військова частина НОМЕР_1 на пункт 7 запиту від 24.10.2020 вказала, що така інформація відсутня, про що було повідомлено ОСОБА_1 неодноразово на його попередні запити (а.с.54).

03 листопада 2020 року позивач подав запит до Військової частини НОМЕР_1 , пунктом 1 якого просив надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.55). Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь на запит від 27.11.2020 №501/2426, де вказала про відсутність такої інформації (а.с.56).

01 жовтня 2020 року позивач до Військової частини НОМЕР_1 звернувся з заявою в порядку звернення про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.42). Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь від 22.10.2020№501/2215 про відсутність запитуваної інформації (а.с.43).

До Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Масюк П.М. звернувся з запитом від 22.09.2020 про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Відповідач 2 надав відповідь від 22.09.2020 №12/1/1236 про відсутність в його розпорядженні такої інформації, а саме про відсутність довідки в особовій справі (а.с.36-37).

22.09.2020 позивач звернувся до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, на що отримав відповідь від 22.09.2020 №12/1/1237 про відсутність такої інформації (а.с.38-39).

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав запит на отримання публічної інформації та заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян» про надання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с.36, 38), на що отримав відповідь від 24.09.2020 №1/779 та №1/780 про відсутність такої довідки в розпорядженні відповідача 3 (а.с.40,41).

Позивач вважає протиправними дії відповідачів щодо незадоволення його заяв та звернень та ненадання довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тому звернувся із вказаним позовом до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктами владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються як законом України «Про доступ до публічної інформації», так і Законом України «Про звернення громадян», оскільки позивач подавав до відповідачів як запити на отримання публічної інформації, так і заяви в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Статтею 34 Конституції України кожному гарантовано право на отримання, зберігання та поширення інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюються Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).

Статтею 1 цього Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною першою та другою статті 2 Закону № 2939-VI регламентовано, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації. Цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до статті 12 Закону суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Аналіз наведеного вище свідчить, що публічною інформацією є наявна відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях: уся інформація, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб`єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Аналогічні виноски зроблені у постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» де зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Статтею 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

За приписами частин першої-четвертої статті 19 Закону № 2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно із частиною п`ятою статті 19 Закону, запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону №2939-VІ).

Отже, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Щодо поданих позивачем заяв в порядку Закону України «Про звернення громадян», то суд зазначає, що питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до статті 8 Закону №393/96-ВР письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно з вимогами частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до положень статті 15 цього ж Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

При цьому, необхідно звернути увагу на пункт 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07.02.2008 № 109/2008, де зазначено, що Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; запровадження постійного контролю за організацією роботи посадових та службових осіб зі зверненнями громадян; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян; забезпечення створення та функціонування гарячих ліній і телефонів довіри, проведення широкої роз`яснювальної роботи з питань реалізації громадянами права на звернення та особистий прийом.

Відповідно до Закону № 109/2008 та з метою організації роботи зі зверненнями громадян, їх прийому в системі Міністерства оборони України, прийнято Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджено Наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 (далі - Інструкція).

Відповідно до розділу 2 Інструкції відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Відповідно до частини 5 пункту 5 розділу 2 Інструкції рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з розділом 3 пунктом 6, 7 Інструкції звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

При цьому, пунктами 14, 15 розділу 2 Інструкції передбачено, що щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України «Про звернення громадян». Якщо у зверненні поряд з питаннями, що належать до компетенції органу військового управління, військової частини, порушуються питання, які підлягають вирішенню в інших органах державної влади чи місцевого самоврядування, то під час надання відповіді на звернення орган військового управління, військова частина також роз`яснює громадянину порядок розгляду цих питань.

Пунктом 8 розділу 3 Інструкції визначено, що рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються як законом України «Про доступ до публічної інформації», так і Законом України «Про звернення громадян», оскільки позивач подавав до відповідачів як запити на отримання публічної інформації, так і заяви в порядку звернення.

При цьому, спірним питанням у даних правовідносинах в межах розгляду даної справи є фактично ненадання відповідачами в порядку запитів та звернень позивача довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Щодо позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 про відмову у задоволенні пункту 7 запиту від 24.10.2020, пункту 1 запиту від 03.11.2020, звернення від 01.10.2020, та зобов`язання надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції (пункти 1-4, 10,11 прохальної частини позову) суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами абзацу першого пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 19 частини першої статті 6 вказаного Закону, порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації визначаються відповідно до Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Процедура надання статусу учасникам бойових дій, регламентується Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 413 (далі - Порядок № 413).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), статус учасника бойових дій надається, зокрема, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пунктом 2-1 Порядку № 413, статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 3 Порядку № 413 визначено, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

За змістом пункту 4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи: про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

В свою чергу, пунктом 6 Порядку № 413 передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Таким чином, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції оформляється за наслідками видання наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про завершення такою особою виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення. З наведеного також слідує те, що у довідці має зазначатися строк участі в антитерористичній операції, визначений наказами керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про початок та завершення виконання особою завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Особливості організації і порядок обліку в мирний час і в особливий період осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, курсантів і працівників Збройних Сил України (особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах і організаціях, на кораблях і в підрозділах; порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікових документів визначає Інструкція з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затверджена наказ Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року № 333 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року за № 611/25388 (Інструкція № 333).

Відповідно до пункту 3.1 глави 3 розділу II Інструкції № 333, особові справи військовослужбовців, які одержали первинні офіцерські звання, складаються у двох примірниках одночасно з підготовкою подання до присвоєння первинного військового звання офіцерського складу, зокрема: у військових частинах, установах і закладах - військовослужбовцям і військовозобов`язаним за місцем їхньої служби перед направленням цих військовослужбовців для складання іспитів.

Відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу II Інструкції № 333, особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів. Переліки атестаційних та додаткових матеріалів наведені в пунктах 3.6, 3.7 цієї глави. Так, пунктом 3.6 глави 3 розділу II Інструкції № 333 передбачено, що до розділу «Додаткові матеріали» (додаток 19) підшиваються, зокрема: виписки з наказів про службу в місцевостях із пільговими умовами служби. Тобто, у зв`язку із залученням позивача до безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення до розділу «Додаткові матеріали» особової справи позивача мали бути долучені виписки з відповідних наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ.

Пунктом 1.8 глави 1 розділу IV Інструкції № 333 встановлено, що при звільненні офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу з військової служби їхні особові справи пересилаються:

- перші примірники: при звільненні в запас чи відставку з правом на пенсійне забезпечення - до обласних і прирівняних до них військових комісаріатів за вибраним місцем проживання. У ці особові справи повинні бути внесені відмітки фінансових органів про проведений розрахунок вислуги років. У розділ особових справ "Додаткові матеріали" обов`язково повинні бути підшиті свідоцтво про хворобу, витяги з наказів про звільнення і виключення зі списків особового складу військової частини, усіх видів забезпечення і розрахунки вислуги років для пенсії; при звільненні в запас без права на пенсійне забезпечення - до районних (міських) військових комісаріатів за вибраним місцем проживання;

- другі примірники: на офіцерів - до районних (об`єднаних, міських) військових комісаріатів за вибраним місцем проживання. До цих примірників також долучаються витяги з наказів про звільнення і виключення зі списків особового складу військової частини, усіх видів забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку зі звільненням з військової служби, позивач на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 21 вересня 2017 року № 215 був виключений зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлений для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату Рівненської області. З огляду на вказане, примірники особової справи позивача були направленні до обласного та об`єднаного міського військових комісаріатів за вибраним місцем проживання.

Суд дійшов висновку, що повідомивши позивачу на його запити та звернення про те, що довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції йому має видати військовий комісаріат за місцем проживання (реєстрації), відсутність у відповідача 1 інформації необхідної для оформлення такої довідки, відповідач діяв у повній відповідності до вимог законодавства.

Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.04.2020 у справі №460/801/20, залишеному без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання видати довідку про участь в АТО на його запити від 28.11.2019 та від 20.01.2020.

У вказаному судовому рішенні встановлений факт відсутності у військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України) інформації для оформлення довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції та обов`язку видачі такої довідки.

Приписами частини четвертої статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (пункти 1, 2, 3, 4, 10,11 прохальної частини позову) не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо надання відповіді від 22.10.2020 за №501/2215 на заяву ОСОБА_1 від 01.10.2020 без посилання на правову норму Закону України «Про звернення громадян» (пункт 5 прохальної частини позову), то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 пункту 5 розділу 2 Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджено Наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України «Про звернення громадян» і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Судом встановлено, що дійсно надаючи відповідь на звернення від 22.10.2020 №501/2215 Військова частина НОМЕР_1 не зробила посилання на правову норму Закону України «Про звернення громадян».

Однак, суд зазначає, що ні Закон України «Про звернення громадян», ні Указ Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07.02.2008 № 109/2008 в порядку розгляду звернень громадян не передбачають вимоги обов`язкового зазначення у відповіді на звернення певну норму Закону України «Про звернення громадян».

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Відповідно до частини третьої статті 106 Конституції України, Президент на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно із частиною третьою статті 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, керуючись положення закону України «Про звернення громадян» суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо надання відповіді від 22.10.2020 за №501/2215 на заяву ОСОБА_1 від 01.10.2020 без посилання на правову норму Закону України «Про звернення громадян» (пункт 5 прохальної частини позову).

Щодо позовних вимог до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відмову у задоволенні запитів від 22.09.2020 та звернення від 22.09.2020, зобов`язання надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції (пункти 6-9, 12-15 прохальної частини позову) суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи у заявах по суті, що позивач отримав статус учасника бойових дій в травні 2015 року та був звільнений з військової служби у вересні 2017 року та направлений для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату Рівненської області.

Таким чином, примірники особової справи були направлені до обласного та об`єднаного міського військових комісаріатів.

На запит та звернення ОСОБА_1 від 22.09.2020 відповідач 2 та відповідач 3 надали інформацію про відсутність довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції в особовій справі позивача (а.с.37, 39-41). Виготовити, створити чи будь-яким іншим чином надати запитувану довідку про безпосередню участь позивача в АТО відповідач 2 та відповідач 3 не можуть.

Суд зазначає, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання. Стосовно не суб`єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25 червня 2019 року по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно якої розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє. Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №9901/381/20, від 02.04.2020 №9901/22/20.

Сукупний аналіз змісту запитів та відповіді відповідачів на нього, дають підстави для висновку, що відповідачами 2 та 3 своєчасно надано повну, достовірну та обґрунтовану відповідь на питання позивача, виходячи із наявної у них інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

Будь-яких належних доказів зворотнього та жодних доказів того, що вказана у відповіді на запит інформація є неповною, недостовірною та неточною позивачем суду не надано, матеріали справи не містять та судом не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відмову у задоволенні запитів від 22.09.2020 та звернення від 22.09.2020, зобов`язання надати довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції (пункти 6-9, 12-15 прохальної частини позову).

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вулиця Грабник, 4, місто рівне, 33023; ) та Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вулиця Грбаник, 2, місто рівне, 33023; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 лютого 2021 року.

Суддя К.М. Недашківська