Справа № 320/6195/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року № 320/6195/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Постол Н.Г. про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Бердянської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Постол Н.Г. (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову, просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2020;

- зобов`язати державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. видати на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у травні 2015 року він звернувся до державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його матері ОСОБА_2 . Однак, постановою від 16.07.2020 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний на житловий будинок.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова від 16.07.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії є незаконною, оскільки відповідачу були надані усі необхідні документи для підтвердження того, що у правовстановлюючих документах відсутня будь-яка помилка щодо адреси нерухомого об`єкту - житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки адреса місцезнаходження такого житлового будинку згідно рішення виконкому від 11.06.1952 №17 п.п.17 "Про впорядкування нумерації домобудувань вулиць міста Осипенко" та згідно рішення виконавчого комітету від 16.03.1977 №92 була перейменована (змінена).

Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що ознайомлений із уточнюючим адміністративним позовом та прийняв до відома. Просив суд розглянути справу відповідно до чинного законодавства без представника нотаріальної контори.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданим Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 20.01.2001, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , 1933 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

У травні 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його матері ОСОБА_2 .

На підставі вказаного звернення позивача в Бердянській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за №314/2015. Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини спадкова справа не містить.

На вимогу нотаріуса позивачем надано оригінал документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: договір купівлі-продажу, який посвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 16 січня 1963 року за реєстровим №333, на ім`я ОСОБА_2 ; державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП №053346 на ім`я ОСОБА_2 .

Також, на вимогу нотаріуса Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради надано наступні документи, а саме:

- довідку-характеристику від 21.02.2020 №303, в якій повідомлялось, що житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований у комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради в реєстровій книзі 8 під реєстровим 3024 (стар.702) від 19.01.1963 за ОСОБА_2 , частка 1/1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 16.01.1963 №333. У вказаній довідці-характеристиці також зазначено, що перейменування АДРЕСА_4 здійснено згідно рішення виконавчого комітету від 16.03.1977 №92;

- лист від 19.05.2020 №188, в якому повідомлялось, що відповідно до рішення виконкому від 11.06.1952 №17 п.п.17 "Про впорядкування нумерації домобудувань АДРЕСА_5 належному ОСОБА_4 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_6 . В даному листі також зазначено, що керуючись вищезазначеним рішенням виконкому, при реєстрації будинку, придбаного ОСОБА_2 у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською держнотконторою 16.01.1963 р. за реєстровим №333, у реєстраційному напису вказано адресу об`єкта - домоволодіння АДРЕСА_6 .

За результатами розгляду поданих документів 16.07.2020 державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері, ОСОБА_2 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. оглянуто та проаналізовано договір купівлі-продажу, який посвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 16 січня 1963 року за реєстровим №333, на ім`я ОСОБА_2 , внаслідок чого виявлено помилку в адресі нерухомого об`єкту, а саме, адреса житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у тексті договору вказано як житловий будинок АДРЕСА_3 , а відповідно реєстраційного напису, який був зроблений Міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського Відділу комунального господарства Запорізької області 19 січня 1963 року за реєстровим №702, в книзі 8, стор. 243, вказано: домоволодіння АДРЕСА_6 .

В оскаржуваній постанові державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. зазначила, що довідка Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 19.05.2020 №188 підтверджує, що дійсно житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав померлій, 22 грудня 2014 року, гр. ОСОБА_2 , але у зв`язку з допущеною помилкою, нотаріус не має права видавати свідоцтво про право на спадщину, а також провести реєстрацію права власності на вказану частку нерухомого майна.

Вважаючи постанову державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2020 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини врегульовано Законом України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та Цивільним кодексом України.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217, 1218 та 1268 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. (ст. 1297 ЦК України).

Статтею 34 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що до нотаріальних дій що вчиняються нотаріусами, окрім іншого, віднесено видачу свідоцтва про право на спадщину.

Зі змісту глави 7 та 8 Закону України "Про нотаріат" вбачається, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину встановлено главою 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (надалі - Порядок).

Відповідно до п.1 глави 10 розділу ІІ Порядку, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Пунктом 2 глави 10 розділу ІІ Порядку встановлено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до змісту п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.

Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Пунктом 4 глави 10 розділу ІІ Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

При цьому, підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій визначені статтею 49 Закону України "Про нотаріат" та у главі 13 розділу І Порядку, а саме :

- вчинення такої дії суперечить законодавству України;

- не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

- дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

- є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства;

- з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

- правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

- в інших випадках, передбачених Законом.

Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону.

Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Як вбачається з наданих до суду документів, Бердянською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №314/2015 щодо майна ОСОБА_2 .

Так, у травні 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його матері ОСОБА_2 .

Однак, 16.07.2020 державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері, ОСОБА_2 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним нотаріусом Постол Н.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, на її думку, допущено помилку.

Проте, в оскаржуваній постанові не зазначено на якій підставі позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також не зазначено норму Закону України "Про нотаріат", на підставі якої відмовлено у видачі такого свідоцтва.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що наданими до державного нотаріуса документами, копії яких також наявні в матеріалах даної справи, підтверджується, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, на вимогу нотаріуса позивачем надано оригінал документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: договір купівлі-продажу, який посвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 16 січня 1963 року за реєстровим №333, на ім`я ОСОБА_2 ; державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП №053346 на ім`я ОСОБА_2 .

Також, на вимогу нотаріуса Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради надано наступні документи, а саме:

- довідку-характеристику від 21.02.2020 №303, в якій повідомлялось, що житловий будинок по АДРЕСА_1 був зареєстрований у комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради в реєстровій книзі 8 під реєстровим 3024 (стар.702) від 19.01.1963 за ОСОБА_2 , частка 1/1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 16.01.1963 №333. У вказаній довідці-характеристиці також зазначено, що перейменування АДРЕСА_4 здійснено згідно рішення виконавчого комітету від 16.03.1977 №92;

- лист від 19.05.2020 №188, в якому повідомлялось, що відповідно до рішення виконкому від 11.06.1952 №17 п.п.17 "Про впорядкування нумерації домобудувань АДРЕСА_5 належному ОСОБА_4 , присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_6 . В даному листі також зазначено, що керуючись вищезазначеним рішенням виконкому, при реєстрації будинку, придбаного ОСОБА_2 у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською дежнотконторою 16.01.1963 р. за реєстровим №333, у реєстраційному напису вказано адресу об`єкта - домоволодіння АДРЕСА_6 .

Встановлені судом обставини не заперечуються відповідачем.

Отже, вказані документи підтверджують, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та в наданих державному нотаріусу документах відсутні будь-які помилки, оскільки житловому будинку по АДРЕСА_3 на підставі рішення виконкому від 11.06.1952 №17 п.п.17 «Про впорядкування нумерації домобудувань вулиць міста Осипенко» присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_6 , яка в подальшому на підставі рішення виконавчого комітету від 16.03.1977 №92 перейменована на АДРЕСА_1 .

На підтвердження даних обставин державному нотаріусу надані всі документи, однак остання безпідставно не прийняла їх до уваги.

Отже, такі дії державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. не відповідають вимогам Закону України "Про нотаріат".

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. безпідставно прийнято оскаржувану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2020, а тому вона підлягає скасуванню.

Щодо моїх позовних вимог в частині зобов`язання відповідача видати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Водночас слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Беручи до уваги, що у спадковій справі наявні всі необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що вимога про зобов`язання державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. видати на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі №804/14800/14 та в Ухвалі Вищого адміністративного суду від 31 березня 2016 р. по справі №К/800/2372/16, а також в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 у справі №826/11512/17 та в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №219/512/16-а.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 28.07.2020 №50642.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Бердянської державної нотаріальної контори.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2020, якою відмовлено гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері, ОСОБА_2 , на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. видати на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Бердянської державної нотаріальної контори () судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.