Справа № 300/2725/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/2725/20 пров. № А/857/14308/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року про забезпечення позову у справі №300/2725/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції - Гундяк В.Д., час ухвалення - заяву розглянуто у письмовому провадженні, місце ухвалення - м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту - 13.10.2020),-

В С Т А Н О В И В:

09.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дії.

Одночасно з позовною заявою, в порядку статей 150-152 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач подала суду заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 та заборони Відділу державної реєстрації об`єктів державного земельного кадастру Головного управління Дежгеокадастру в Івано-Франківській області здійснювати державну реєстрацію земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_2 , п. 7 додатку 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.05.2020 року №197-41 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме - земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішення в даній адміністративній справі.

Заява обґрунтована тим, що відповідачем надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 у наданні такого дозволу відмовлено. Таким чином, на думку позивача, затвердження технічної документації земельної ділянки ОСОБА_2 може призвести до порушення прав ОСОБА_1 та унеможливить у випадку задоволення позову у цій справі виконання рішення суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року заяву задоволено. Заборонено Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 . Заборонено Відділу державної реєстрації об`єктів державного земельного кадастру Головного управління Дежгеокадастру в Івано-Франківській області здійснювати державну реєстрацію земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_2 , п. 7 додатку 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.05.2020 року №197-41 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме - земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Зокрема апелянт вказує на те, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі ще не є позитивним рішення про надання в подальшому вказаної ділянки у власність чи користування. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги заперечила, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до п.п.15.7 п.15 рішення Івано-Франківської міської ради від 25.02.2020 року №70-37 та п. п. 19.2 п. 19 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.06.2020 року № 197-41 у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 було відмовлено.

Згідно п. 7 додатку 2 до рішення Івано-Франківської міської ради від 19.06.2020 року № 197-41, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції заяву задовольнив з тих підстав, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 та заборони Відділу державної реєстрації об`єктів державного земельного кадастру Головного управління Дежгеокадастру в Івано-Франківській області здійснювати державну реєстрацію земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_2 , п. 7 додатку 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.05.2020 року №197-41 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме - земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 може значно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких вона звернулася до суду.

Проте, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, та вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, відповідних майнових наслідків.

Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності прийнятого відповідачем рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач вважає, що затвердження технічної документації земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 може призвести до порушення її прав та унеможливить у випадку задоволення позову у цій справі виконання рішення суду та ускладнить ефективний захист і поновлення прав заявника.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто немає правових підстав для задоволення клопотання про забезпечення адміністративного позову, а забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківській міській раді приймати будь-які рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_2 та заборони Відділу державної реєстрації об`єктів державного земельного кадастру Головного управління Дежгеокадастру в Івано-Франківській області здійснювати державну реєстрацію земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_2 , п. 7 додатку 2 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.05.2020 року №197-41 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме - земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 є фактично поновлення права позивачів, що не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову.

Крім цього, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, з урахуванням положень Земельного кодексу України, ще не є позитивним рішення про надання в подальшому вказаної ділянки у власність чи користування. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність (користування, в тому числі на умовах оренди) та надання чи відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не спричиняє юридичних наслідків як для позивача так і для третьої особи, а є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у користування, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою.

Також апеляційний суд зазначає наступне. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Таким чином, позивач у заяві про забезпечення позову не навів передбачених процесуальним законом підстав для забезпечення позову, тому з урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Вказані вище обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про вжиття заходів забезпечення позову уданій справі.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нове рішення про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року про забезпечення позову у справі №300/2725/20 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 08.02.2021р.