Справа № 520/10378/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 р.Справа № 520/10378/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

uоловуючого судді: Чалого І.С.,

cуддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Ігнатєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Горшкова О.О., м. Харків) від 26.08.2020 року по справі № 520/10378/2020 за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України , Виконуючого обов`язки керівника Управління по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України Головацького Геннадія Григоровича , Керівника Управління по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України Кравченко Ярослави Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Виконуючого обов`язки керівника Управління по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України Головацького Геннадія Григоровича, Національного антикорупційного бюро України, Керівника Управління по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України Кравченко Ярослава Володимировича, в якому просить суд визнати дії в.о. керівника Управління по роботі з громадськістю НАБУ Г.Г. Головацького, щодо пересилання заяви ОСОБА_1 (повідомлення про корупцію) від 26.02.2020 року, до ГУ НП в Харківській області без дозволу ОСОБА_1 і без його повідомлення про означений факт, неправомірними, такими що порушили право ОСОБА_1 на конфіденційність, гарантоване ст. 53-5 ЗУ "Про запобігання корупції"; визнати дії керівника Управління по роботі з громадськістю НАБУ Я.В. Кравченко щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2020 року №6009, щодо захисту прав на конфіденційність, з застосуванням до нього, як викривача не норм ст. 53-5 ЗУ "Про запобігання корупції", а норм ст. 10 ЗУ "Про звернення громадян" протиправними; зобов`язати НАБУ витребувати з ГУ НП В Харківської області всі документи, сформовані в ГУ НП в Харківській області, які стосуються заяви ОСОБА_1 від 26.02.2020 року з доданими позивачем документами, що можуть ідентифікувати його особу як викривача; зобов`язати НАБУ встановити все коло осіб, які є не працівниками НАБУ, яким, шляхом пересилання заяви ОСОБА_1 від 26.02 2020 року до ГУ НП в Харківській області стала відома інформація про ОСОБА_1 , як викривача; зобов`язати НАБУ надати ОСОБА_1 , під розписку, повідомлення в якому вказати всіх осіб, яким стала відома інформація про ОСОБА_1 , як викривача, безпідставним пересиланням заяви ОСОБА_1 з додатком від 26.02.2020 року в ГУ НП в Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, Виконуючого обов`язки керівника Управління по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України Головацького Геннадія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що при поданні позовної заяви ним надано клопотання про звільнення від сплати збору з доказами свого матеріального становища, зокрема довідки з ПФУ за річний дохід у розмірі 25775,02 та довідку з ДФС за 2019 рік, про що свідчить зміст його клопотання та перелік додатків. Суд, розглядаючи його позовну заяву та зобов`язуючи на виконання ухвали про залишення без руху надати докази, підтверджуючі його матеріальний стан, проігнорував те, що ним долучено до позовної заяви копію довідки ДФС про відсутність доходів за 2019 рік. На ухвалу суду про виправлення недоліків він повідомив, що суд, без ознайомлення з матеріалами справи, безпідставно зобов`язав надати відомості про інші його доходи, незважаючи на те, що довідка про доходи з ДФС вже долучена до матеріалів справи.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 06 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Національного антикорупційного бюро України, Виконуючого обов`язки керівника Управління по роботі з громадськістю Національного антикорупційного бюро України Головацького Геннадія Григоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді від 12.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін - п`ять днів з моменту отримання ухвали шляхом надання до суду або оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання позовної заяви, який з урахуванням положень пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та змісту позовних вимог дорівнює 4204,50 грн; або надати докази для підтвердження наявності правових підстав для звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору, що передбачені ст. 8 Закону України "Про судовий збір", в тому числі довідки з ДПС України (її територіального органу) про наявність/відсутність доходів за 2019 рік.

Позивачем 18.08.2020 надано до канцелярії суду клопотання на виконання вимог ухвали суду від 12.08.2020 про залишення позовної заяви без руху, в якому він просить суд відкласти питання сплати судового збору визначеного судом до розгляду його звернення до ОСОБА_2 по суті; за вирішення означеного питання ОСОБА_3 негативно, прийняти остаточне рішення судом за його клопотанням про звільнення від сплати судового збору за розгляд позову до Президента України, так як 5% річного доходу позивача за 2019 рік складає менше, ніж сума судового збору, яка визначена за Законом України "Про судовий збір" за розгляд даного позову у розмірі 4204,50 грн. або шляхом задоволення клопотання, або винесенням ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, за вказаних обставин. Також в заяві зазначив, що суд не в повному обсязі ознайомився з його клопотанням та безпідставно вимагає від нього надання довідки, яку він вже долучав до позову.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у вказаний судом строк - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали, тобто до 25.08.2020, позивач недоліки позовної заяви не усунув, у зв`язку з чим позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями160, 161, 172 цього Кодексу.

Положеннями статей 160 та 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.

Відповідно до п. п. 5, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 3ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1, 2статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до п. 1 ч. 4ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а саме не сплачено судовий збір за 5 окремих вимог немайнового характеру в сумі 4204,50 грн.

Суд апеляційної інстанції з таким розрахунком сум судового збору, що має сплатити позивач, не погоджується та вважає, що сума судового збору має визначатися в іншому розмірі.

Так, правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються положеннями Закону України "Про судовий збір".

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, слід сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі: з 1 січня - 2102 гривень.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, законодавством на позивача покладено обов`язок сплатити судовий збір за заявлені ним у позові основні вимоги у порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про судовий збір".

Водночас, похідні вимоги окремо судовим збором не оплачуються, що відповідає практиці Верховного Суду, викладеній в ухвалах від 25.06.2018 у справі № 800/467/17, від 03.07.2018 у справі № 826/4079/17.

Колегія суддів встановила, що у позовній заяві по даній справі позивачем заявлено п`ять вимог немайнового характеру, одна з яких є основною, а саме: вимога визнати дії керівника Управління по роботі з громадськістю НАБУ Я.В. Кравченко щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.03.2020 року №6009, щодо захисту прав на конфіденційність, з застосуванням до нього, як викривача не норм ст. 53-5 ЗУ "Про запобігання корупції", а норм ст. 10 ЗУ "Про звернення громадян" протиправними.

Вимоги позовної заяви про визнання дії в.о. керівника Управління по роботі з громадськістю НАБУ Г.Г. Головацького, щодо пересилання заяви ОСОБА_1 (повідомлення про корупцію) від 26.02.2020 року, до ГУ НП в Харківській області без дозволу ОСОБА_1 і без його повідомлення про означений факт, неправомірними, такими що порушили право ОСОБА_1 на конфіденційність, гарантоване ст. 53-5 ЗУ "Про запобігання корупції"; зобов`язання НАБУ витребувати з ГУ НП В Харківської області всі документи, сформовані в ГУ НП в Харківській області, які стосуються заяви ОСОБА_1 від 26.02.2020 року з доданими позивачем документами, що можуть ідентифікувати його особу як викривача; зобов`язання НАБУ встановити все коло осіб, які є не працівниками НАБУ, яким, шляхом пересилання заяви ОСОБА_1 від 26.02 2020 року до ГУ НП в Харківській області стала відома інформація про ОСОБА_1 , як викривача; зобов`язання НАБУ надати ОСОБА_1 , під розписку, повідомлення в якому вказати всіх осіб, яким стала відома інформація про ОСОБА_1 , як викривача, безпідставним пересиланням заяви ОСОБА_1 з додатком від 26.02.2020 року в ГУ НП в Харківській області, є похідними вимогами, оскільки їх задоволення безпосередньо залежить від задоволення вищезазначеної основної вимоги.

Колегія суддів зазначає, що критерієм для розмежування позовних вимог є те, чи може бути кожна з заявлених позовних вимог у випадку звернення до суду розглянута як самостійна справа.

Дослідивши вимоги позову, суд апеляційної інстанції зважає на те, що наведені, на думку позивача, випадки порушення його прав стосуються однакових обставин, періоду часу, підстав виникнення, способів реалізації, що вимагає від суду ретельного з`ясування обставин та надання правової оцінки виключно у їх сукупності та не потребує окремого визначення кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судовий збір за основну позовну вимогу у цій справі становить 840,80 грн, а висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визначення судового збору за подану позовну заяву в розмірі 4204,50 грн. є помилковим.

За таких обставин, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплати позивачем судового збору за 5 вимог немайнового характеру, внаслідок чого безпідставно збільшив суму судового збору, яку мав сплатити позивач при зверненні до суду.

Щодо аргументів заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно вимагав від нього надання довідки про доходи з ДФС, яка раніше долучалася ним до позовної заяви, то колегія суддів констатує ту обставину, що оригінал позовної заяви був повернутий позивачу разом з копією ухвали про повернення позовної заяви, в той час як в матеріалах справи наявна лише копія позовної заяви без долучених до неї додатків, що виключає можливість суду як підтвердити, так і спростувати доводи позивача про долучення ним безпосередньо під час надання позовної заяви довідки про доходи.

В той же час, з урахуванням встановлених обставин того, що судом в ухвалі неправильно визначено суму судового збору, що є окремою підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, суд апеляційної інстанції вважає, що вказане питання має бути вирішено повторно з наданням можливості сплатити позивачу суму судового збору або надати докази для підтвердження наявності правових підстав для звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору, що передбачені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадію вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі з урахуванням заявлених позивачем основної та похідних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 по справі № 520/10378/2020 скасувати.

Справу № 520/10378/2020 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 09.02.2021.