Справа № 160/1783/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 лютого 2021 року Справа 160/1783/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по відновленню ОСОБА_1 пенсії за віком у постійному розмірі довічно, із зазначенням в графі "Особливості": "Не підлягають МП, призначене за рішенням суду в твердому розмірі з 01.11.2015 року довічно ", без проведення поточних перерахунків і осучаснення пенсії, компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії з 01.11.2015 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір відновленої пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 01.11.2015 року, як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни, з урахуванням підвищень, надбавок і доплат до пенсії і компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2015 року по день фактичної виплати затриманої пенсії в належному розмірі, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ", провести осучаснення пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, на загальних підставах, із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, виплатити заборгованість по пенсії, починаючи з 01.11.2015 року одним платежем, з урахуванням раніше виплачених сум, і виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відновлення ОСОБА_2 пенсії за віком у постійному розмірі довічно, із зазначенням в графі "Особливості": "Не підлягають МП, призначене за рішенням суду в твердому розмірі з 01.11.2015 року довічно ", нижче мінімальної пенсії, у розмірі прожиткового мінімуму 1769 грн., без проведення поточних перерахунків і осучаснення пенсії, компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії з 01.11.2015 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір відновленої пенсії за віком, починаючи з 01.11.2015 року, як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням підвищень, надбавок і доплат до пенсії, не нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (1764 грн. з 01.12.2020 року), з нарахуванням компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії за період з 01.11.2015 року по день фактичної виплати затриманої пенсії в належному розмірі, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ", провести осучаснення пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, на загальних підставах, із застосуванням для розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, виплатити заборгованість по пенсії, починаючи з 01.11.2015г. одним платежем, з урахуванням раніше виплачених сум, і виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок;

- звернути до негайного виконання рішення суду по виплаті пенсій в повному обсязі позовних вимог, шляхом стягнення одним платежем всієї суми заборгованості по пенсії, починаючи з 01.11.2015г. по день фактичної виплати пенсії;

- відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в 14-денний термін надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайному виконанню;

- відповідно до статті 249 КАС України, винести окрему ухвалу щодо систематичних протиправних дій відповідача.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачами не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору.

Втім, представником позивачів надано клопотання про звільнення/відстрочення від сплати судового збору при подачі позовної заяви, в якому останні просять звільнити позивачів повністю від сплати судового збору при подачі адміністративного позову або відстрочити сплату до винесення рішення по справі.

У своєму клопотанні представник позивачів посилається на ту обставину, що позивачі не працюють, не мають доходів від інших джерел, не мають накопичень.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають пільги та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Отже, судом встановлено, що позивачі не відносяться до жодної з пільгових категорій, та повинні сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

Як встановлено судом, представник позивачів у клопотанні про звільнення від сплати судового збору зазначив, що позивачі не працюють, не мають доходів від інших джерел, не мають накопичень та на підтвердження даної інформації представником позивача надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Як встановлено судом, відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивачі за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року та за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2020 року доходи позивачів відсутні.

Крім того на підтвердження інформації про відсутність доходів у позивачів в державі Ізраїлі представником позивача надано Інформацію про доходи, страхування та утримання.

Згідно з ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно із ст. 1 Гаазької конвенції ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до ст. 4 Конвенції передбачений в ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Державі Ізраїль та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Пунктом 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 року № 237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 року за № 1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостиля, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостиля, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостиля не дозволяється.

Водночас суд зауважує, що подані позивачем документи з держави Ізраїли не містять апостилю та не скріплені з апостилем.

З огляду на даний факт, суд не приймає докази надані позивачем з держави Ізраїль на підтвердження відсутності доходів, оскільки вказані докази не посвідчені належним чином з урахуванням міжнародних та державних стандартів.

Отже, суд не має можливості встановити, розмір доходу позивачів.

Оскільки позивачем не наведено належних доказів та обґрунтувань щодо скрутного майнового стану та відсутність отриманого доходу, який перешкоджає сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань представника позивачів про звільнення від сплати судового збору.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2270,00 грн.

Кожним позивачем у поданій позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, з яких друга є похідною від перщої.

Таким чином, при поданні до суду даної позовної заяви кожному позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Також суд зауважує наступне.

З доданого до позовної заяви апостилю №120523/1 від 26.09.2019 року встановлено, що він є ксерокопією вказаного документа, а не оригіналом, що суперечить пункту 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 року № 237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 року за № 1151/8472.

Враховуючи вищевикладене та у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підлягає залишенню без руху.

Для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви:

- позивачу - ОСОБА_1 необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. або належним чином завірені документи на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору з урахування міжнародних та державних стандартів;

- позивачу - ОСОБА_2 необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. або належним чином завірені документи на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору з урахування міжнародних та державних стандартів;

- оригінал апостилю №120523/1 від 26.09.2019 року.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення/відстрочення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачам десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачам усунути шляхом надання суду:

- позивачу - ОСОБА_1 необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. або належним чином завірені документи на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору з урахування міжнародних та державних стандартів;

- позивачу - ОСОБА_2 необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. або належним чином завірені документи на підтвердження звільнення позивача від сплати судового збору з урахування міжнародних та державних стандартів;

- оригінал апостилю №120523/1 від 26.09.2019 року.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачам, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Горбалінський