Справа № 826/13527/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Київ № 826/13527/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

22.08.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Міністерства оборони України (далі Міноборони України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація ДПС України) про:

- визнання дій Міноборони України щодо непризначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок № 975) та статей 16-16-3 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ), - протиправними;

- визнання дій Міноборони України щодо нерозгляду заяви від 10.05.2018 року по суті, - протиправними;

- визнання дій Черкаського ОВК щодо непризначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Порядку № 975 та статей 16-16-3 Закону №2011-XII, - протиправними;

- визнання дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо непризначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Порядку № 975 та статей 16-16-3 Закону №2011-XII, - протиправними;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати до Міноборони України письмову вимогу щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби, відповідно до Закону №2011-XII та Порядку №975;

- зобов`язання Міноборони України призначити одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до статей 16-16-3 Закону №2011-XII та Порядку № 975 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з врахуванням висновків суду;

- допустити рішення до негайного виконання;

- зобов`язати надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про неправомірну відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2018 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.09.2018 від Адміністрації ДПС до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з висловленою позицією щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на те, що відповідно до пункту 17 Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Натомість позивач ніколи не проходив службу в органах ДПС України. При цьому, жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що ДПС України є правонаступником Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР.

У письмовому відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 . Міноборони України вказує на те, що позов поданий при відсутності відмови Міноборони України в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки заява позивача з доданими до неї документами Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум не розглядались, пропозиції не формувались, протокол не складався, а відтак права позивача не порушувались.

Черкаський ОВК у письмовому відзиві заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 та вказує на те, що заявник до нього не подавав визначені документи про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності. А відповідно, Черкаське ОВК не надсилало визначений пакет документів на адресу Департаменту фінансів Міноборони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Позивач проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР з 23.10.1972, зокрема з 18.02.1981 по 05.02.1982 брав участь у бойових діях, що підтверджується довідкою Монастирищеського районного військового комісаріату від 13.03.2018 № 53.

Також, позивач має посвідчення, видане 01.02.1996 серії НОМЕР_1 , пред`явник якого має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Окрім цього, позивач має посвідчення, видане 28.12.2016 серії НОМЕР_2 , пред`явник якого є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Згідно із витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.10.2012 № 2111 травма: ЗЧМТ (струс головного мозку, 1981 рік) осколкове поранення лівої гомілки колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1961 року народження, наслідком яких стали множинні рубці в ділянці перенісся та лівої гомілки розміром від 0,8х0,9 см до 1,2 х1,0 см, що підтверджується актом судово-медичного дослідження Черкаського обласного бюро судово-медичної експертиз від 02.10.2012 № 637 та які у подальшому призвели до розвитку захворювань: Хронічної післятравматичної (1981 р.) атеросклеротичної та гіпертонічної дискуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., стійкої цефалгії, помірного вестибуло-атактичного , астено-невротичного синдромів. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., кризовий перебіг(криз від 22.10.2012). Гіпертензивного серця. СР ІІ А ст. Ангіопатія сітківки обох очей. Розповсюджуваного остеохондрозу хребтаз хронічним полірадикулярний больовий синдром в стадії загострення, що підтверджується військово обліковими та медичними документами, поранення, травма, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

При первинному огляді Обласною Медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) № 2 м. Черкаси ОСОБА_1 безтерміново встановлена ІІІ група інвалідності з 29.11.2012, причина інвалідності: поранення, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААБ № 084530.

При повторному огляді 08.12.2016 Обласною МСЕК № 1 м. Черкаси ОСОБА_1 встановлено безтерміново ІІ групу інвалідності з 02.12.2016, причина інвалідності: поранення, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААА № 534322.

У зв`язку з встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, позивач 08.04.2018 звернувся до Адміністрації ДПС України із заявою разом із доданими документами, у якій висловив прохання ухвалити рішення, яким провести йому, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення групи інвалідності.

Листом від 14.05.2018 № 11/К-5262 Адміністрація ДПС України повідомила позивача про відсутність парових підстав для розгляду по суті заявленого позивачем клопотання про призначення і виплату йому зазначеної вище допомоги, оскільки він не перебуває на обліку в органах ДПС України. З огляду на те, що позивач проходив строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювалось на підставі наказів Міністра оборони колишнього СРСР, тому Адміністрація ДПС України зазначила, що позивач перебуває на військовому обліку в військовому комісаріаті Міноборони України. Отже питання виплати вказаної вище одноразової грошової допомоги має розглядати Міноборони України.

08.04.2018 позивач звернуся до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, у якій висловив прохання надати йому інформацію щодо наявності у його особовій справі (матеріалах обліку) документів чи записів, які підтверджують, що під час проходження військової служби з18.02.1981 по 05.02.1982 на території Республіки Афганістан, скоєні ним кримінальні, адміністративні чи інші правопорушення, які пов`язані з алкогольним, наркотичним, токсичним сп`янінням собі тілесних ушкоджень.

Листом від 25.04.2018 № 371 Монастирищенський районний військовий комісаріат повідомив позивача про те, що інформація на ОСОБА_1 1961 року народження , який проходив військову службу на території Республіки Афганістан, щодо скоєння кримінальних, адміністративних чи інших правопорушень, які пов`язані з алкогольним, наркотичним, токсичним сп`янінням собі тілесних ушкоджень від військової частини НОМЕР_3 не надходила.

Також судом встановлено, що позивач 08.04.2018 звертався до Черкаського ОВК із заявою та пакетом документів щодо їх розгляду і направлення до Міноборони на комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, за результатом розгляду якої Черкаський ОВК листом від 17.05.2018 № 6-8/5/763 повідомив позивача ним подано не всі документи, передбачені Порядком № 975, а саме: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; копію витягу з наказу командира військової частини про звільнення з військової служби (для військовослужбовців строкової військової служби копію військового квитка).

Окрім того, позивач 10.05.2018 також звертався до Міноборони із заявою щодо розгляду документів і прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги про призначення йому одноразової грошової допомоги. Вказану заяву Департамент фінансів Міноборони України надіслав за належністю до Черкаського ОВК, який листом від 06.06.2018 № 6/8//5/885 надав відповідь за змістом подібну до раніше наданої відповіді, оформленої листом від 17.05.2018 № 6-8/5/763, а також рекомендував звернутись до військового комісаріату за місцем проживання для подачі заяви на бланку, встановленої форми, додавши копії (у двох примірниках) завірених належних чином, такі документи: довідки МСЕК по встановленню групи інвалідності; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; витягу з протоколу засідання ЦВЛК; документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва); військового квитка, довідка банку з платіжними реквізитами. У випадку відсутності документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) позивачу рекомендовано звернутись до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, Архіву військово-медичних документів Військово-медичного музею Міністерства оборони Російської Федерації, Центрального архіву ФСБ Російської Федерації.

Не погоджуючись із такими діями відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом №2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 16, підпункту «б» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІ групи.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

При цьому, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком № 975.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Частиною другою пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи (підпункт 1 пункту 6 Порядку).

Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу зазначений у пункті 11 Порядку № 975.

Такими документами відповідно до пункту 11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункту 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Отже, вимога Черкаського ОВК щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Така позиція узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18.

З огляду на відсутність у абзаці 6 пункту 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Водночас, подання до Черкаського ОВК відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто вказаний Порядок № 975 регламентує чіткий алгоритм та послідовність дій щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, то в силу статті 16 Закону № 2011-ХІІ і Порядку № 975,обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 813/1576/17.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги до Адміністрації ДПС не підлягають задоволенню з огляду на їх не обґрунтованість.

При цьому, аналіз зазначених вище норм матеріального права свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформлює та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений пунктом 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених пункті 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги до Міноборони є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки Черкаський ОВК не складав висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу з огляду на некомплектність документів відповідно до пункту 11 цього Порядку № 975 та не подавав їх до Міноборони України.

При цьому, у справі яка розглядається судом встановлено, що позивачем до Черкаського ОВК подано не всі документи, передбачені Порядком № 975, а саме: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; копію витягу з наказу командира військової частини про звільнення з військової служби (для військовослужбовців строкової військової служби копію військового квитка), у зв`язку із цим та з огляду на те, що саме на Черкаське ОВК покладено обов`язок перевірки комплектності поданих позивачем документів, то суд доходить висновку, що дії Черкаського ОВК щодо розгляду заяви та документів позивача про виплату одноразової грошової допомоги, вчинені в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для визнання їх протиправними не має.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір».

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Що стосується висловленої позивачем вимоги про допущення рішення до негайного виконання, то статтею 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік випадків за наявності яких суд допускає та може допустити рішення до негайного виконання. Дана категорія справ не віднесена до рішень, які підлягають негайному виконанню. Тому підстави для звернення рішення до негайного виконання відсутні.

Що ж стосується зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, то дійсно відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Враховуючи, що заявлені вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

У допуску рішення до негайного виконання, - відмовити.

У встановлені контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак