Справа № 670/482/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/482/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Волкова О.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

04 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області майор поліції Герасімова Андрія Васильовича про скасування постанови серії ЕАМ № 2874650 про адміністративне правопорушення від 25.07.2020,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Віньковецький районний суд Хмельницької області з позовом до начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції Герасімова Андрія Васильовича про скасування постанови серії ЕАМ № 2874650 про адміністративне правопорушення від 25.07.2020 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Віньковецький районний суд Хмельницької області рішенням від 05.11.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що відповідач, діючи як суб`єкт владних повноважень, забезпечив зібрання доказів у справі, на яких базується висновок у постанові та опис обставин, розкрив суть правопорушення, що й не заперечував у судовому засіданні позивач, зазначивши, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент складання оскаржуваної постанови дійсно був відсутній. Водночас аргументи позивача про те, що він транспортним засобом не керував, а в момент, коли під`їхали працівники поліції, він сидів у припаркованому на узбіччі автомобілі, суд вважає непереконливими, і такими, що спростовуються встановленими рішенням суду від 12.10.2020 року у справі № 670/463/20 обставинами.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивач транспортним засобом не керував, а також вважає, що керування транспортним засобом та керування автомобілем не може ототожнюватися в цій справі та в справі № 670/463/20 від 12.10.2020.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови начальника СРПП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції Герасімова А.В., серія ЕАМ № 2874650 від 25.07.2020 року, позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу у сумі 425 грн за те, що на дорозі Житомир-Чернівці 198 в Ярмолинецькому районі Хмельницької області 25.07.2020 року о 17:19:21 год. керував транспортним засобом Мегsedes Веns, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1 ПДР (відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.1 "г" Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 122 КУпАП).

Також визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченою частиною першою статті 126 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом першої інстанції із оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 на місці її винесення погодився із інкримінованим йому правопорушенням, підписавши власноручно постанову, не висловивши ніяких заперечень щодо її змісту, та не заперечуючи факту керування транспортним засобом. Разом з тим у ході судового розгляду справи на підтвердження того, що очікуючи сина, який повернувся з дороги у м. Хмельницький, він знаходився в транспортному засобі на узбіччі дороги, і не керував ним, позивач не надав жодних доказів.

Також встановлено, що рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12.10.2020 року у справі № 670/463/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Королівського Романа Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасовано постанову серії ЕАМ № 2874635 від 25.07.2020 винесену старшим лейтенанта поліції Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій Королівського Романа Сергійовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Предметом спору у вказаній справі було оскарження позивачем ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАМ № 2874635 від 25.07.2020, згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення, передбачене ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Рішення набрало законної сили 23.10.2020, та згідно із встановленими ним обставинами, позивач ОСОБА_1 25.07.2020 о 17.13 год . керував автомобілем Mercedes Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 на відрізку дороги Житомир-Чернівці 198.

При цьому, позивач не заперечував, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент складання оскаржуваної постанови дійсно був відсутній.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач транспортним засобом не керував, а в момент, коли під`їхали працівники поліції, він сидів у припаркованому на узбіччі автомобілі, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки спростовуються встановленими рішенням суду від 12.10.2020 у справі № 670/463/20 обставинами та з урахуванням приписів ст. 78 КАС України враховані судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги, що позивач транспортним засобом не керував, а також про різну природу вислову "керування транспортним засобом" та "керування автомобілем" свідчить про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності.

При цьому, згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.