Справа № 200/1023/21-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 р. Справа№200/1023/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови та повернення примусово сплаченого виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2021 року шляхом надіслання поштою позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у якому просив:

- скасувати постанову головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцкової Ірини Миколаївни від 29 грудня 2020 року про стягнення виконавчого збору №38637823;

- зобов`язати Дружківський міський відділ державної виконавчої служби повернути примусово сплачені кошти у розмірі 8622,25 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 14 липня 2018 року відповідач повернув без виконання виконавчий лист стягувачу ПАТ «Дельта-Банк». ПАТ «Дельта-Банк» відступило право вимоги до позивача Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Юніко Фінанс». ТОВ «ФК Юніко Фінанс» виконавчий лист до примусового виконання не подавало. 22 грудня 2020 року ТОВ «ФК Юніко Фінанс» видало позивачу довідку про добровільну сплату боргу та відсутність заборгованості, та передало вказані документи відповідачу. 29 грудня 2020 року державним виконавцем Яцковою І.М., не зважаючи на добровільну сплату боргу позивачем, була винесена спірна постанова. На думку позивача, державний виконавець Яцкова І.М. не мала законних підстав для винесення спірної постанови, оскільки борг був добровільно сплачений після повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. Покликався на те, що у виконавчому провадженні здійснив примусові заходи, спрямовані на фактичне виконання рішення.

01 лютого 2021 року позивачу поновлений строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

01 лютого 2021 року від відповідача витребувані докази.

У судове засідання, призначене на 09 лютого 2021 року, сторони не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 113, 118).

Оскільки відсутня потреба заслуховувати свідка чи експерта, та немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, і всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

24 травня 2013 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дружківського управління юстиції Зуєвим О.Ю. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №38637823 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу на підставі виконавчого листа, виданого Дружківським міським судом (а.с. 63).

17 січня 2014 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дружківського управління юстиції Дем`яновою О.О. складений Акт опису й арешту майна ВП №38637823 (а.с. 64-67).

26 лютого 2014 року головним державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дружківського управління юстиції Дем`яновою О.О. винесена постанова про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП №38637823 (а.с. 76).

14 липня 2018 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Яцковою І.М. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 81-82).

22 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» видало Кваніну Д.О. довідку (вих. №2012/22-325погаш) про відсутність заборгованості у зв`язку добровільним виконання рішення Дружківського міського суду від 12.02.2013 (а.с. 43).

22 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» листом за №2012/22-35вп повідомило Дружківський міський відділ державної виконавчої служби про відсутність заборгованості (а.с. 87).

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я начальника Дружківського міського відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна (а.с. 83).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про передачу виконавчого провадження, якою постановлено передати виконавчий лист до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 29 грудня 2020 року (а.с.106).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про прийняття виконавчого провадження, якою постановлено прийняти виконавче провадження №38637823 з примусового виконання виконавчого листа (а.с. 107).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про скасування процесуального документа, якою була скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року (а.с. 89-90).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс» (а.с. 92).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнутий виконавчий збір у розмірі 8622,25 гривень (а.с. 94).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 96-97).

29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 99-100).

29 грудня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 платіжним дорученням №14 перерахував на рахунок Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) виконавчий збір в сумі 8622,25 гривень (а.с. 5).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Згідно зі статтею 1 Конституції Україна є […] правовою державною.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Основного Закону України [...] судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Оскільки виконавче провадження №38637823 було відкрито в травні 2013 року суд вважає за необхідне проаналізувати як на той час було законодавчо врегулювано питання стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно зі статтею 28 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження», в редакції Закону України №5411-VI від 02.10.2012, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягувався виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню, або вартості майна боржника, що підлягала передачі стягувачу за виконавчим документом […].

Виконавчий збір не стягувався за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору виносилася при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Судом встановлено, що 24 травня 2013 року (дату відкриття ВП №38637823) державним виконавцем був встановлений семиденний строк для добровільного виконання судового рішення. У визначений державним виконавцем строк рішення суду не було виконано добровільно, але постанова про стягнення виконавчого збору не виносилася.

На час виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулювалися Законом України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», в редакції Закону України №1072-IX від 04.12.2020 (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно зі статтею 5 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи […].

Частиною 5 статті 37 Закону №1404-VIII встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення ( частина 1 стаття 41 Закону №1404-VIII).

Аналіз зазначених положень статей 37 та 41 Закону №1404-VIII дозволяє дійти висновку про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець має права вчиняти виконавчі дії тільки або після повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання, або після відновлення виконавчого провадження за постановою виконавця у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що після повернення виконавчого листа стягувачу у спірному виконавчому провадженні сам стягувач, ПАТ «Дельта Банк», повторно не пред`являв виконавчий документ до виконання. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року не була визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Згідно з абзацами другим та третім частини 3 статті 74 Закону №1404-VIII постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, може скасувати тільки начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що начальником Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Яцкова І.М., не виносилася постанова про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року.

Частиною 5 статті 15 Закону №1404-VIII виконавцю надано право у разі вибуття однієї із сторін звернутися до суду із заявою про заміну такої сторони її правонаступником. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, має право змінити своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 29 грудня 2020 року не судом, а головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. замінений стягувач у виконавчому провадженні №3863783, про що винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс».

За правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18, обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, за своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Судом встановлено, що після повернення виконавчого листа стягувачу 14 липня 2018 року, державним виконавцем у виконавчому провадженні №38637823 не вживалися заходи примусового виконання рішення Дружківського міського суду. Зазначене рішення було виконано позивачем самостійно, про що свідчить лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» №2012/22-35вп від 22 грудня 2020 року, яким Дружківський міський відділ державної виконавчої служби був повідомлений про відсутність заборгованості.

Встановлені обставини дозволяють суду дійти висновку, що 29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. у виконавчому провадженні №38637823 були незаконно винесені наступні постанови:

постанова про передачу виконавчого провадження, якою постановлено передати виконавчий лист до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 29 грудня 2020 року,

постанова про прийняття виконавчого провадження, якою постановлено прийняти виконавче провадження №38637823 з примусового виконання виконавчого листа,

постанова про скасування процесуального документа, якою була скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року,

постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс»,

постанова про стягнення виконавчого збору,

постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження,

постанова про закінчення виконавчого провадження,

оскільки держаний виконавець діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Законом №1404-VIII.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тому, суд, з метою повного захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом визнання протиправними та скасування:

постанови про передачу виконавчого провадження, якою постановлено передати виконавчий лист до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 29 грудня 2020 року,

постанови про прийняття виконавчого провадження, якою постановлено прийняти виконавче провадження №38637823 з примусового виконання виконавчого листа,

постанови про скасування процесуального документа, якою була скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 липня 2018 року,

постанови про заміну сторони виконавчого провадження, якою стягувач ПАТ «Дельта Банк» був замінений на ТОВ «ФК «Юніко Фінанс»,

постанови про стягнення виконавчого збору,

постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження,

постанови про закінчення виконавчого провадження,

винесені 29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. у виконавчому провадженні №38637823.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути примусово сплачені кошти у розмірі 8622,25 гривень, суд зазначає наступне.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена «Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, в редакції наказу №507 від 17.08.2020, (далі - Порядок №787).

Згідно з пунктом 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі […] з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень […], відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

У даній справі органом, що контролює справляння надходжень бюджету, є Дружківський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) і саме на нього покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Натомість, оскільки позивач не звертався до відповідача за формуванням та наданням подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, а тому позовні вимоги про спонукання відповідача повернути кошти заявлені передчасно. Крім того, дані вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, оскільки, як зазначалося раніше, кошти з державного та місцевих бюджетів повертаються Казначейством, відповідач є тим органом, який формує та надає подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони не ґрунтуються на чинному законодавстві та спростовуються фактичним обставинами справи, встановленими під час судового розгляду.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача повернути примусово сплачені кошти у розмірі 8622,25 гривень слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 205, 241-246, 249, 250, 251, 255, 287, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРИІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 84200, Донецька область, м. Дружківка, вул. О.Кошового, буд. 27; ) про скасування постанови та повернення примусово сплаченого виконавчого збору задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанову про передачу виконавчого провадження, постанову про прийняття виконавчого провадження, постанову про скасування процесуального документа, постанову про заміну сторони виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про закінчення виконавчого провадження, які були винесені 29 грудня 2020 року головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Яцковою І.М. у виконавчому провадженні №38637823.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання повернути примусово сплачені кошти у розмірі 8622,25 гривень відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Повне рішення складено 09 лютого 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.І. Циганенко