Справа № 280/7796/20
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/7796/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р. (суддя Прасов О.О., повне судове рішення складено 20.11.2020 р.) в справі № 280/7796/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області про визнання рішення та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправним рішення, яким до стажу роботи на посаді судді підлягають зарахуванню тільки періоди з 28.05.1979 р. по 07.02.1986 р. та з 07.06.2001 р. по 31.08.2016 р. 21 рік 11 місяців 5 днів; визнання за позивачем права та зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посаді судді службу в лавах Радянської армії з 03.05.1973 р. по 16.05.1975 р. тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів, половину періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 р. по 01.07.1979 р. тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів, працю суддею Харківського районного народного суду з 28.05.1979 р. по 20.06.1982 р. тривалістю 03 роки 00 місяців 22 дні, працю суддею та головою Дергачівського районного народного суду Харківської області з 21.06.1982 р. по 07.02.1986 р. тривалістю 03 роки 07 місяців 16 днів, працю суддею Харківського обласного суду з 07.02.1986 р. по 25.04.1989 р. тривалістю 03 роки 02 місяця 18 днів, працю суддею на посаді члена Запорізького обласного суду, суддею Апеляційного суду Запорізької області з 19.08.1991 р. по 20.09.2016 р. тривалістю 25 років 01 місяць 01 день, а усього станом на 20.09.2016 р. стаж роботи на посаді судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання - 38 років 11 місяців 10 днів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р. позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, службу в лавах Радянської армії з 03.05.1973 р. по 16.05.1975 р. тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 р. по 01.07.1979 р. тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити ОСОБА_1 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу його роботи як судді 38 років 11 місяців 10 днів згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (наданому кадровою службою Апеляційного суду Запорізької області відповідно до Додатку 3 до «Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого 25.01.2008 постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (у редакції станом на 20.09.2016)); в іншій частині позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає про відсутність підстав для зарахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, служби в лавах Радянської армії з 03.05.1973 р. по 16.05.1975 р. тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів, а також половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 р. по 01.07.1979 р. тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів відсутні. При цьому вказує, що на час виходу позивача у відставку набрав чинності Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 за №1402, у зв`язку з чим Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 за №2453 втратив чинність. Відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 за №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишньою Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є суддею у відставці з 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , наданим кадровою службою Апеляційного суду Запорізької області відповідно до Додатку 3 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого 25.01.2008 постановою правління Пенсійного фонду України №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (у редакції станом на 20.09.2016), до стажу позивача як судді включено: служба в лавах Радянської армії з 03.05.1973 по 16.05.1975 тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів; 1/2 навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 по 01.07.1979 тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів; працю суддею Харківського районного народного суду з 28.05.1979 по 20.06.1982 тривалістю 03 роки 00 місяців 22 дні; працю суддею, головою Дергачівського районного народного суду Харківської області з 21.06.1982 по 07.02.1986 тривалістю 03 роки 07 місяців 16 днів; працю суддею Харківського обласного суду з 07.02.1986 по 25.04.1989 тривалістю 03 роки 02 місяця 18 днів; працю членом Запорізького обласного суду, суддею Апеляційного суду Запорізької області з 19.08.1991 по 20.09.2016 тривалістю 25 років 01 місяць 01 день, а усього стаж роботи за станом на 20.09.2016 становить 38 років 11 місяців 10 днів.

Наведений у розрахунку стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, кореспондується з викладеним у трудовій книжці позивача.

На звернення позивача відповідачем у листі від 07.10.2020 за №8982-9001/Ш-02/8-0800/20 повідомлено про наступне: «… За даними відділу з питань перерахунків пенсій №2 управління застосування законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області згідно записів Вашої трудової книжки до стажу роботи на посаді судді можливо зарахувати періоди з 28.05.1979р. по 07.02.1986р. та з 07.06.2001р. по 31.08.2016р. - 21 рік 11 місяців 5 днів. …».

Судом першої інстанції прийнято до уваги зазначене відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо допущеної помилки у листі від 07.10.2020 за №8982-9001/Ш-02/8-0800/20 та вказано, що відповідачем фактично не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, службу в лавах Радянської армії з 03.05.1973 по 16.05.1975 тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 по 01.07.1979 тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, службу в лавах Радянської армії з 03.05.1973 по 16.05.1975 тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 по 01.07.1979 тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів.

Суд першої інстанції, встановивши, що лист відповідача від 07.10.2020 за №8982-9001/Ш-02/8-0800/20 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, а позивачем не надано суду доказів винесення відповідачем рішення у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України про не зарахування до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, служби в лавах Радянської армії з 03.05.1973 по 16.05.1975 тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів та половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 по 01.07.1979 тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів, вважав належним способом захисту порушеного права позивача зобов`язання зарахувати до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, службу в лавах Радянської армії з 03.05.1973 по 16.05.1975 тривалістю 02 роки 00 місяців 13 днів та половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975 по 01.07.1979 тривалістю 01 рік 11 місяців 00 днів, а також зобов`язання відповідача встановити позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з стажу його роботи як судді 38 років 11 місяців 10 днів згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку 20.09.2016 р. рішенням Вищої ради правосуддя, яким встановлено, що суддя ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Позивачу з 26.02.2014 р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить протокол призначення пенсії №1595 від 27.02.2014 р.

З 21.09.2016 р. позивачу виплачується довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди.

Відповідачем обраховано стаж позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, - 34 роки 11 місяців 11 днів, про що свідчить розпорядження №189652 від 23.09.2016 р.

При цьому відповідачем до такого стажу не зарахована строкова військова служба та половина строку навчання на денному відділенні вищого навчального закладу.

Відповідно, спірним під час апеляційного перегляду справи є питання визначення стажу, який враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді.

Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу з 03.05.1973 р. по 16.05.1975 р. (02 роки 00 місяців 13 днів), а також в період з 01.09.1975 по 01.07.1979 навчався на денному відділенні Харківського юридичного інституту.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За приписами частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. за №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, (далі - Закон № 2862-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453-VI), який діяв на час роботи позивача суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка діяла до 01.12.2012 р., до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 34 роки 11 місяців 11 днів, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі (01 рік 11 місяців 00 днів) та календарний період проходження строкової військової служби (02 роки 00 місяців 13 днів).

Відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції, що стаж позивача на посаді судді становить 38 років 11 місяців 10 днів, а розмір його довічного грошового утримання повинен обчислюватися, виходячи з стажу його роботи як судді 38 років 11 місяців 10 днів згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Доводи апелянта зводяться до відсутності підстав для зарахування до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання у вищому навчальному закладі та спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р. в справі № 280/7796/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2020 р. в справі № 280/7796/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області про визнання рішення та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 08.02.2021 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08.02.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко