Справа № 200/184/21-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 р. Справа№200/184/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка (місцезнаходження: 86060, Донецька область, м.Авдіївка, вул.Молодіжна, буд.5) з вимогами:

- визнати неправомірними дії Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області щодо не надання дозволу ОСОБА_1 на переведення житлового приміщення у нежитлове без визначення його функціонального призначення;

- зобов`язати Військово-цивільну адміністрацію м.Авдіївка Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 2020 року про надання дозволу на переведення житлового приміщення (квартири АДРЕСА_2 ) у нежитлове без визначення його функціонального призначення.

Позов обґрунтовував тим, що відповідач неправомірно відмовив в задоволенні його заяви про надання дозволу на переведення вказаного житлового приміщення, посилаючись на відсутність повноважень, чим порушив права позивача як власника квартири.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що повноваження Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області визначені Законом України «Про військово-цивільні адміністрації», згідно зі ст. 4 якого відповідач не наділений повноваженнями щодо переведення житлового приміщення в нежитлове. Щодо посилань позивача на те, що у ч.2 ст.4 цього Закону зазначено, що військово-цивільні адміністрації населених пунктів здійснюють делеговані повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законами України, то делеговані повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку наведені в п.«б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», серед яких відсутні повноваження щодо переведення житлового приміщення в нежитлове. Положеннями ст.8 Житлового кодексу Української РСР не передбачено переведення приватного житла з житлового в нежитлове, натомість передбачено лише переведення жилих будинків і жилих приміщень відомчого і громадського житлового фонду в нежилі. На законодавчому рівні іншого нормативно-правового акту, який регулював би переведення приватного жилого приміщення в нежитлове, не прийнято. Також відповідно до висновку, що наведений у листі Державної регуляторної служби України від 20.09.2019 №7504/0/20-19 «Пропозиції щодо удосконалення проекту регуляторного акта» у Військово-цивільній адміністрації міста Авдіївка Донецької області відсутні повноваження щодо переведення житлових будників, приміщень (квартир) у нежитлові і навпаки. Вважав, що ним дотримані вимоги ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та правомірне відмовлено позивачу у наданні дозволу на переведення житлового приміщення в нежитлове. Просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 11.01.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 42,7 кв.м, з неї житлова - 27,8 кв.м (далі - квартира) (право власності виникло на підставі договору міни від 16.09.2020, який посвідчений приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області від 16.09.2020, і зареєстровано 16.09.2020, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2020 №224253685).

Квартира розташована на першому поверсі вказаного будинку, в ній ніхто не зареєстрований та не проживає (підтверджується технічним паспортом; технічною характеристикою квартири; довідкою Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради від 03.12.2020 №07-29д/7459).

01.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив створити відповідну комісію для огляду належної йому квартири та встановлення факту неможливості проживання в ній. До заяви додав, зокрема, протокол дослідження повітря житлових і громадських приміщень №119, який складений Костянтинівською районною філією державної установи «Донецький обласний лабораторний центр», яким встановлено, що досліджені параметри мікроклімату приміщення не нормуються.

Листом від 09.11.2020 №П-0916-1.7 відповідач повідомив, що 15.10.2020 комісією з обстеження стану житлових будинків з метою встановлення відповідності їх санітарно-технічним нормам, визнання житлових будинків і житлових приміщень непридатними для проживання, проведено обстеження квартири позивача, за результатами чого складено акт «Обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_2 ». У вказаному акті відображено, що вказана квартира не відповідає санітарно-технічним вимогам та не придатна для проживання.

12.11.2020 позивач звернувся до Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області із заявою, в якій просив надати дозвіл на переведення житлового приміщення - вказаної квартири у нежитлове без визначення його функціонального призначення. До заяви додав нотаріально засвідчені копії документів, що підтверджують право власності на житлове приміщення.

Заява зареєстрована відповідачем 12.11.2020 під №П-1043-1.7.

Листом від 19.11.2020 №П-1043-1.7 за результатом розгляду вказаної заяви відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до ст.8 Житлового кодексу Української РСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 Кодексу. Згідно з ч.2 ст.7 цього Кодексу непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) ради народних депутатів. У зв`язку з наведеним, у відповідача відсутні підстави для переведення зазначеного заявником житлового приміщення у нежитлове.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії актам збройної агресії, диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема проведення антитерористичної операції.

Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад, районних у містах рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад та голів та інші повноваження, визначені цим Законом (абз.4 ч.1 ст.1 цього Закону).

Згідно з ч.12 ст.3 вказаного Закону повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Згідно з ч.2 вказаного Закону військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов`язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України.

У день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження, зокрема сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів).

Згідно з ч.10 ст.3 вказаного Закону безпосереднє керівництво військово-цивільними адміністраціями здійснюють їх керівники.

Відповідно до ч.11 ст.3 вказаного Закону повноваження військово-цивільних адміністрацій району, області починаються у день набрання чинності актом Президента України про їх утворення і припиняються у день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій населених пунктів починаються з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і припиняються у день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради.

У день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради акт Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації втрачає юридичну силу в частині, що стосується відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, районних, обласних військово-цивільних адміністрацій також припиняються згідно із Законом України "Про правовий режим воєнного стану".

Президент України невідкладно приймає рішення про ліквідацію військово-цивільних адміністрацій.

Указом Президента України від 05 березня 2015 року №123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» утворено, зокрема, Військово-цивільну адміністрацію міста Авдіївка Донецької області.

10 червня 2015 року Військова-цивільна адміністрація міста Авдіївка Донецької області внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа та орган державної влади (, запису від 10 червня 2015 року №0000724).

Пунктом 2 постанови Центральної виборчої комісії від 08 серпня 2020 року №161 «Про неможливість проведення перших виборів депутатів окремих сільських, селищних, міських рад Донецької і Луганської областей та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року» встановлено неможливість проведення відповідно до положень Виборчого кодексу України перших виборів депутатів сільських, селищних, міських рад Донецької області та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року згідно з переліком (додаток 1).

Додатком 1 до вказаної постанови є Перелік сільських, селищних, міських територіальних громад Донецької області, на території яких неможливо провести перші вибори депутатів відповідних місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року, до якого включена Авдіївська міська територіальна громада.

З огляду на наведене починаючи з 10 червня 2015 року - дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію як юридичної особи Військово-цивільна адміністрація міста Авдіївка Донецької області виконує, зокрема повноваження:

1) відповідної міської ради, виконавчих органів міської ради (органів місцевого самоврядування) - в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про військово-цивільні адміністрації» (абз.4 ч.1 ст.1, ч.12 ст.3 цього Закону);

2) інші повноваження, визначені Законом України «Про військово-цивільні адміністрації» (абз.4 ч.1 ст.1 цього Закону).

Позивач звернувся до відповідача з питанням про переведення його власного жилого приміщення (квартири) у нежиле.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.2 ст.383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Частиною 1 ст.319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Питання переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі (з яким звернувся позивач) врегульовано ст.8 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ч.1 ст.8 Житлового кодексу Української РСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.7 вказаного Кодексу такими органами є виконавчий комітет обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Частиною 2 ст.7 вказаного Кодексу, на яку посилався відповідач (яка регулює питання виключення з житлового фонду жилих будинків і жилих приміщень), непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Вказані повноваження виконавчого комітету ради узгоджуються з положеннями ст.40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Отже, непридатні для проживання жилі приміщення можуть бути переобладнані для використання в інших цілях за рішенням відповідного суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.7 Кодексу). У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу (ч.1 ст.8 Кодексу).

При цьому в спірних правовідносинах, які виникли між сторонами, ч.2 ст.7 Житлового кодексу Української РСР застосовується виключно для цілей визначення органу, який має приймати рішення з питання переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі, і ним є виконавчий комітет міської ради, повноваження якого виконує відповідач.

Особливостей застосування вказаних норм при виконанні військово-цивільною адміністрацією відповідних повноважень виконавчого комітету міської ради Законом України «Про військово-цивільні адміністрації» не встановлено (ч.12 ст.3 цього Закону).

Відповідно до ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Отже, в спірних правовідносинах відповідач повинен був виконати відповідні повноваження виконавчого комітету міської ради і зобов`язаний був розглянути заяву позивача від 12.11.2020 №П-1043-1.7 шляхом прийняття відповідного рішення, чого ним зроблено не було.

При цьому з відповіді відповідача вбачається, що подані позивачем документи не аналізувалися та не досліджувалися. Вчинення таких дій входить до безпосередніх повноважень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Вказане свідчить про допущення відповідачем неправомірної бездіяльності.

Повноваження адміністративних судів визначені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому суд не може підміняти державний орган або орган місцевого самоврядування, рішення, дії або бездіяльність якого оскаржуються, не може замість такого органу аналізувати документи, які ним не аналізувалися, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому законодавцем повноважень.

З огляду на наведене позов підлягає задоволенню іншим шляхом - шляхом визнання неправомірною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви позивача із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача шляхом прийняття відповідного рішення з викладеного у ній питання (п.10 ч.2 ст.245 КАС України).

Посилання відповідача на те, що його повноваження визначені лише Законом України «Про військово-цивільні адміністрації», є неприйнятними, оскільки вони суперечать положенням абз.4 ч.1 ст.1 та ч.12 ст.3 вказаного Закону, відповідно до яких військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження сільських, селищних, міських рад, районних у містах рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад та голів та інші повноваження, визначені цим Законом; повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Посилання відповідача на роз`яснення державних органів є також неприйнятними, оскільки вони не є нормативно-правовими актами і, відповідно, не носять обов`язковий характер.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне: визнати неправомірною бездіяльність Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.11.2020 під №П-1043-1.7; зобов`язати Військово-цивільну адміністрацію міста Авдіївка Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2020 під №П-1043-1.7 шляхом прийняття рішення з викладеного у ній питання.

Отже, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 840,80 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч.1 ст.139 КАС України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області (86060, Донецька обл., м. Авдіївка, вул. Молодіжна, 5, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.11.2020 під №П-1043-1.7.

Зобов`язати Військово-цивільну адміністрацію міста Авдіївка Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2020 під №П-1043-1.7 шляхом прийняття рішення з викладеного у ній питання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військово-цивільної адміністрації міста Авдіївка Донецької області на користь ОСОБА_1 здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Повне судове рішення складено 10.02.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька