Справа № 620/1121/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1121/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з врахуванням всього стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання - у розмірі 86% грошового утримання судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, що з 28.06.2018 становить 22 729,80 грн, з 04.12.2018 становить 34 352,70 грн, з 01.01.2019 становить 37 171,35 грн, з 01.01.2020 становить 81 347,40 грн; зобов`язання провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді, без обмеження граничного розміру, з моменту його призначення - 28.06.2018.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням всього стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням всього стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з 28.06.2018 по 18.02.2020, з урахуванням фактично проведених за даний період виплат; визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.03.2020, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною посадового окладу судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 26.02.2020 № 03/36-756; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 26.02.2020 № 03/36-756, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (до завершення проходження кваліфікаційного оцінювання суддів щодо нього).

Позивач 03.02.2020 звернулася з заявою до відповідача, в якій просила врахувати половину строку навчання за денною формою навчання у Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого (2 роки 4 місяці 29 днів), час роботи у Бахмацькій прокуратурі Чернігівської області на посаді стажиста прокуратури (6 місяців 16 днів), час роботи на посаді консультанта Прилуцького міського суду Чернігівської області (3 роки 4 місяці 6 днів), що в загальному розмірі зі стажем на посаді судді складає 23 роки 11 місяців 17 днів та дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, просила повідомити, які саме періоди роботи та на яких посадах були враховані при призначенні позивачу вказаного грошового утримання, у випадку не врахування зазначених вище періодів роботи у повному обсязі, просила врахувати їх і здійснити перерахунок призначеного довічного грошового утримання відповідно до наявного стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с.18).

Листом від 04.03.2020 № 427-353/З-02/8-2500/20 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, що відповідно до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами): до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Також зазначено, що застосування норм статті 137 вказаного Закону при обчисленні збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено (а.с.19-20).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в 1991 році вступила до Української юридичної академії та в 1996 році закінчила повний курс Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого за спеціальністю "правознавство". Рішенням державної екзаменаційної комісії від 28.06.1996 ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію спеціаліста-юриста, що підтверджується копією витягу з диплома НОМЕР_1 та додатком до нього (а.с.26).

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 01.09.1989 на посаді судді Прилуцького міського судді Чернігівської області остання пропрацювала 3 роки 4 місяці 29 днів, на посаді судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - 14 років 2 місяці 27 днів. Також згідно записів трудової книжки позивач працювала в Бахмацькій прокуратурі Чернігівської області на посаді стажиста (6 місяців 16 днів) та на посаді консультанта в Прилуцькому міському суді Чернігівської області (3 роки 4 місяці 6 днів) (а.с.22-25).

В розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 зазначено: студент Національної юридичної академії України (з 01.09.1991 по 29.06.1996) тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців; стажист прокуратури Бахмацького району Чернігівської області (з 20.08.1996 по 06.03.1997) тривалість стажу - 6 місяців 6 днів; консультант Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області (з 25.06.1997 по 19.11.2000) тривалість стажу - 3 роки 4 місяці 24 дні; суддя Прилуцького міського, міськрайонного суду Чернігівської області (з 20.11.2000 по 27.06.2018) тривалість стажу - 17 років 7 місяців 7 днів (а.с.49).

В подальшому позивач, у зв`язку з підвищенням грошового утримання, неодноразово зверталася до відповідача із заявами:

від 23.08.2018 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 30.07.2018 №03/36-1016, що станом на 01.01.2018 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 26430,00 грн (а.с.51-52);

від 26.12.2018 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 12.12.2018 №03/36-1123, що станом на 04.12.2018 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 39645,00 грн (а.с.54-55);

від 24.01.2019 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 16.01.2019 №03/36-147, що станом на 01.01.2019 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 43222,50 грн (а.с.57-58);

від 21.01.2020 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 09.01.2020 №03/36-14, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 47295,00 грн (а.с.60-62).

Згідно з протоколами призначення пенсії перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 проведено з 01.08.2018, з 01.01.2019, з 01.02.2019, та з 01.01.2020 відповідно (а.с.50, 53, 56, 59).

Також у зв`язку з підвищенням грошового утримання, позивач звернулася до відповідача із заявою від 16.03.2020 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 26.02.2020 №03/36-756, виданою на підставі Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами) та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, що станом на 01.01.2020 суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 94590,00 грн (а.с.64-65).

17.03.2020 відповідачем прийнято рішення, оформлене розпорядженням, про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі вказаної заяви та довідки, оскільки після 18.02.2020 нормативно-правові акти щодо збільшення розміру складових суддівської винагороди не приймалися, а тому відсутні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.8,63).

Про вказане рішення відповідач повідомив позивача листом від 18.03.2020 № 2500-0336-8/8814 (а.с.5).

Не погоджуючись із вказаними діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на час призначення довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В силу вимог частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Абзацом четвертим пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402 -VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Указу Президента України №1180/2000 від 31.10.2000 позивач призначена на посаду судді Прилуцького міського суду Чернігівської області 31 жовтня 2000 року, тому, з огляду на викладені положення, при обчисленні стажу роботи на посаді судді слід керуватися положеннями нормативно-правового акту, що був чинним на момент її призначення на посаду судді - Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 21-6664а15.

Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, відповідно до частини другої статті 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми у її взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VІІІ дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-VІІІ "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Водночас, частиною першою статті 7 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (чинного на момент обрання позивача на посаду судді) суддею може бути громадянин України, який має стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

З даного питання висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що внесенні до статті 137 Закону № 1402-VІІІ зміни дозволили зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення позивача на посаду судді (постанова від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18), висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи на посаді судді Прилуцького міського судді Чернігівської області позивач пропрацювала 3 роки 4 місяці 29 днів, на посаді судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - 14 років 2 місяці 27 днів, що загалом становить 17 років 7 місяців 26 днів.

Також позивач працювала на посаді стажиста прокуратури Бахмацького району Чернігівської області, де стаж становить 6 місяців 16 днів та на посаді консультанта Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області - 3 роки 4 місяці 6 днів, тобто загалом 21 рік 6 місяців 18 днів.

Зважаючи на вказаний стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, серед іншого, має бути зараховано Ѕ періоду навчання на денній формі у Національній юридичній академії ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1991 по 28.06.1996, що становить 2 роки 4 місяці 29 днів.

Згідно частини четвертої статті 43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Таким чином, загальний стаж роботи, який дає право позивачу на отримання довічного грошового утримання складає 23 роки 11 місяців 17 днів, в зв`язку з чим ОСОБА_1 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В зв`язку з зазначеним, станом на день звернення із заявою про призначення довічного грошового утримання - 28.06.2018 позивач мала право на одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем протиправно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі саме 86% на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням всього стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням всього стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з 28.06.2018 по 18.02.2020, з урахуванням фактично проведених за даний період виплат.

При цьому в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що з 28.06.2018 становить 22729,80 грн, з 04.12.2018 - 34352,70 грн, з 01.01.2019 - 37171,35 грн, з 01.01.2020 - 81347,40 грн, необхідно відмовити, оскільки перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді без обмеження граничного розміру, то суд зазначає, що в задоволенні такої позовної вимоги необхідно відмовити, оскільки на час розгляду справи в суді законодавчі обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні, а суд не може приймати рішення на майбутнє.

16.06.2020 Верховним Судом прийнято постанову у зразковій справі 620/1116/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Вказаною постановою визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.03.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 25.02.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_2 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-740, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

У постанові від 16.06.2020 за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20 Верховний Суд навів такі ознаки типової справи:

а) позивачі - мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання;

б) відповідачі - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі;

в) предмет спору - відмова відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, у вказаному рішенні Верховним Судом зазначено, що висновки у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо позивачів, які заявили аналогічні позовні вимоги, по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відтак, при вирішенні цієї типової справи суд, з огляду на приписи частини п`ятої статті 242, частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20.

Так, вирішуючи зазначену зразкову справу, Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Тому з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII.

При цьому, на переконання Верховного Суду, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, Верховний Суд дійшов висновку, що різниця у правах суддів у відставці на перерахунок їх довічного грошового утримання судді в залежності від проходження ними кваліфікаційного оцінювання під час перебування на посаді судді та (або) необхідності пропрацювати на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Посилання відповідача на відсутність підстав для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку з не прийняттям після 18.02.2020 нормативно-правових актів щодо збільшення розміру складових суддівської винагороди не беруться до уваги, оскільки право у позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі зазначеної вище довідки, виникло з 19.02.2020, а саме з дати втрати чинності обмежень, встановлених пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 №1402-VІІІ.

Разом з цим, в контексті даних правовідносин колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною третьою ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 №1402-VІІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги правові висновки Верховного Суду у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення даних позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 17.03.2020, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною посадового окладу судді на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 26.02.2020 № 03/36-756 та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 26.02.2020 № 03/36-756, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області від 26.02.2020 № 03/36-756 необхідно відмовити, оскільки, як вже зазначено судом, право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 19.02.2020.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк