Справа № 420/3219/20
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3219/20
УХВАЛА

03 лютого 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левчук О.А.

за участю секретаря Лементовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу № 23 о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 січня 2017 року стосовно звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; визнання протиправним та скасування наказу № 3062 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 грудня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області стосовно звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; поновлення з 7 січня 2017 року на службі в поліції та на посаді начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 або на рівнозначній посаді; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 12 місяців, в загальній сумі 115010,53 грн.

Від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування клопотання представник відповідача вказує, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. При цьому, позивачу вручено копію дисциплінарного наказу від 06.12.2016 року № 3062 26.12.2016 року, про що зроблено розписку. Також, наявна розписка про отримання позивачем трудової книжки, направлення на постанову на військовий облік та витяг з наказу про його звільнення, датою отримання яких є 24.02.2017 року. Крім того, позивач з 11.04.2017 року працював на УДП «Укрінтер автосервіс» на посаді юриста. Тобто, наведене свідчить, що позивач був обізнаний про звільнення з посади ще у 2017 році, проте позовну заяву було подано лише 10.04.2020 року. При цьому, ОСОБА_1 був звільнений з органів Національної поліції України у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а не за притягнення до кримінальної відповідальності.

Позивачем до суду надано заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в яких позивач вказує, що заперечує проти залишення позовної заяви без розгляду та підтримує заяву про поновлення строку звернення до суду. Також, позивач вказує, що в лютому 2017 року завірені належним чином копії наказів, які ним оскаржуються, йому не вручались, а копія розписки та супровідного листа від 28.12.2016 року не підтверджують вручення йому завірених належним чином наказів, які оскаржуються.

Також, позивачем разом з позовною заявою надавалась заява про поновлення строку звернення до суду, в якій позивач вказує, що він був звільнений з органів поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Разом з тим, дисциплінарне стягнення було накладено у зв`язку з оголошенням підозри та взяття під варту, що прийнято керівництвом ГУ НП в Одеській області як надзвичайна подія. Саме тривалий розгляд кримінального провадження став суттєвою перешкодою у реалізації ним прав на судовий захист з метою відновлення прав, оскільки лише ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2019 року, яка набрала законної сили тільки 13.03.2020 року, стала тим документом, що свідчить про його реабілітацію та відсутність надзвичайної події за його участі. При цьому, позовну заяву ним подано 11.04.2020 року, в межах місячного терміну з часу набрання законної сили судового рішення про його реабілітацію (13.03.2020 року). Позивач зазначає, що враховуючи те, що на момент звільнення його безпідставно звинувачували у вчиненні низки тяжких злочинів, було обрано суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звернення до суду за таких обставин з вимогами про скасування наказів про притягнення до відповідальності, звільнення зі служби та поновлення на роботі до його реабілітації було б голослівним та безпідставним, що є очевидним та підтверджується судовою практикою в аналогічних спорах, та свідчить про відсутність його недбалості, легковажності та байдужості, а навпаки говорить про наявність певних об`єктивних факторів, що унеможливлювали на той період часу його трудових прав. В лютому 2017 року він був ознайомлений з наказами, які ним оспорюються, проте завірених належним чином їх копій йому не вручалось. На думку позивача, вказані обставини є підтвердженням поважності причин звернення до суду з пропуском встановленого законом строку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечували, просили суд відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив його задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1, 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ст. 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Тобто, за змістом статті 122 КАС України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.12.2016 року № 3062, за грубі порушення вимог п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 2, ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, що виразилось в ігноруванні вимог законодавства України, нехтуванні взятими на себе обов`язками, проявленні низьких морально-ділових якостей, відповідно до ст. 2, п. 8 ст. 12, ст. 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 , начальника слідчого відділення Таїровського ВП Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області звільнено з посади.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.01.2017 року № 23 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 06 січня 2017 року.

13 квітня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, згідно поштового штемпелю на конверті, в якому надійшла позовна заява, до поштового відділення вона була подана 11.04.2020 року.

В позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 січня 2017 року № 23 о/с про звільнення зі служби ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 грудня 2016 року № 3062 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також поновити його на посаді начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області або на рівнозначній посаді, та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за 12 місяців.

Тобто, заявлені позивачем, ОСОБА_1 , позовні вимоги стосуються проходження та звільнення з публічної служби, а тому строк звернення до суду становить місячний строк, який обчислюються з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ НП в Одеській області листом № 7236 від 13.12.2016 року на адресу начальника ОСІ УДДВП в Одеській області направлено копію наказу ГУ НП в Одеській області від 06.12.2016 року № 3062 для ознайомлення ОСОБА_1 (а.с. 216 т. 2).

Листом від 28.12.2016 року Одеською установою виконання покарань (№ 21) Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області до ГУ НП в Одеській області повернуто розписку ОСОБА_1 про вручення йому копії наказу. Згідно наданої розписки копія наказу вручена позивачу 26.12.2016 року (а.с. 217-218 т. 2).

Також в матеріалах справи наявна копія припису від 24.02.2017 № 34-1143, виданого капітану поліції ОСОБА_1 , який з 01 березня 2009 року до 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ та з 07 листопада 2015 року по 06 грудня 2016 року проходив службу в Національній поліції та наказом ГУНП в Одеській області від 06 грудня 2016 року № 3062 о/с звільнений у запас Збройних Сил за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію», який містить відмітку позивача, ОСОБА_1 , про отримання трудової книжки НОМЕР_1 , витягу з наказу та припису до РВК 24.02.2017 року (а.с. 219 т. 2).

Також, в наданій позивачем до суду копії трудової книжки НОМЕР_1 , міститься запис № 11 від 06.01.2017 року звільнений зі служби в Національній поліції, підстава наказ ГУНП № 23о/с від 06.01.2017 року (а.с. 30 т. 1).

Отже, позивачу достовірно було відомо про звільнення його зі служби в поліції в лютому 2017 року.

Крім того, з наданої до суду копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , вбачається, що 11.04.2017 року до неї внесено запис № 12 прийнято на посаду юрисконсульта філії «Одеський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» (а.с. 30 т. 1).

Тобто, позивачу, ОСОБА_1 , при оформленні на роботу 11.04.2017 року було достеменно відомо про прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 січня 2017 року № 23 о/с та його звільнення з посади начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Проте, позовну заяву подано до суду лише 11.04.2020 року, тобто більше ніж через три роки після того, як позивачу достовірно було відомо про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та подальшу реалізацію вказаного дисциплінарного стягнення.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, на те, що копії оскаржуваних наказів йому не вручались, оскільки вказані доводи не спростовують факту ознайомлення позивача з цими наказами та отримання 24.02.2017 року витяг з наказу, трудової книжки та припису до військового комісаріату, у відповідності до вимог законодавства, що підтверджується зібраними по справі доказами.

При цьому, в заяві про поновлення строку звернення до суду та запереченнях на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду позивач вказує, що був ознайомлений з оскаржуваними наказами в лютому 2017 року.

Належних доказів того, що починаючи з лютого 2017 року існували непереборні обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до відповідача за отриманням належним чином завірених копій оскаржуваних наказів та в подальшому з позовом до суду, позивачем до суду не надано.

Крім того, суд критично оцінює доводи позивача щодо неможливості звернення до суду до набрання законної сили ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2019 року, якою закрито об`єднане кримінальне провадження № 000062 в частині обвинувачення ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.03.2020 року, оскільки позивач звільнений з органів поліції не у зв`язку із здійсненням відносно нього кримінального провадження, а у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

За таких обставин посилання позивача на те, що звернення до суду з вимогами про скасування наказів про притягнення до відповідальності, звільнення зі служби та поновлення на роботі до його реабілітації було б безпідставним, є необґрунтованим та не може бути підставою для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає Право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.

Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обовязком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

За таких обставин, відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, а тому заява позивача про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 подано позовну заяву з пропуском встановленого законом строку звернення, а тому клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 240, 242, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу № 23 о/с Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 січня 2017 року стосовно звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; визнання протиправним та скасування наказу № 3062 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 грудня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області стосовно звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; поновлення з 7 січня 2017 року на службі в поліції та на посаді начальника слідчого відділення Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 або на рівнозначній посаді; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 12 місяців, в загальній сумі 115010,53 грн., - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 08 лютого 2021 року.

Суддя О.А. Левчук