Справа № 440/4358/20
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 р.Справа № 440/4358/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року (ухвалену суддею Гіглава О.В.) по справі № 440/4358/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Приватного виконавця Скрипника В.М, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправною та скасувати постанови про опис та арешт майна боржника від 12.06.2020 р. ВП № 59162716.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про виконавче провадження", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржувана постанова про опис і арешт майна від 12.06.2020 р. складена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні, яке проводиться виконавцем на користь ліквідованої юридичної особи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте, суд апеляційної інстанції залишає її без задоволення, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 18.05.2018 р., Чуловським В.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі статей 34, 87-91 Закону України "Про нотаріат", глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, вчинено виконавчий напис № 7222, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , власником предмета іпотеки є ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.12.2007, виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Полтави. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 714/21-240/1, посвідченого 23.10.2006 р. Колотіловим О.М., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4804, договору № 714/21-420/1 про внесення змін, посвідченого 30.09.2008 р. Колотіловим О.М., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим номером 5095, договору № 714/21-420/1 про внесення змін, посвідченого 13.07.2009 р. Колотіловим О.М., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2032, договору про внесення змін, посвідченого 29.08.2012 р. Колотіловим О.М., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4655, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по договору кредиту № 714/21-420-Ф від 23.10.2006 р. кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк". Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником по кредитному договору є ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонується задовольнити вимоги стягувача в розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 01.07.2015 р. по 13.02.2018 р., а саме: строкової заборгованості - 182794,84 грн; простроченої заборгованості - 99010,58 грн; строкової заборгованості по нарахованих відсотках - 2801,92 грн; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 173470,47 грн. Загальна сума заборгованості становить 458077,81 грн та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 188).

20.05.2019 р. на адресу приватного виконавця Скрипника В.Л. надiйшла заява стяryвача АТ "Укрсоцбанк" вiд l5.05.2019 р. про прийнятгя виконавчого документу до виконання та примусове виконання (а.с. 189-190).

У вказаній заяві товариство просило виконавця: - прийняти до виконання та виконати виконавчий напис нотаріуса № 7222 про стягнення предмету іпотеки на користь АТ "Укрсоцбанк"; - відкрити виконавче провадження та не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"); - одночасно з відкриттям виконавчого провадження накласти арешт на все майно боржника та оголосити заборону його відчуження в межах суми стягнення, постанову про накладення арешту та оголошення заборони відчуження направити до органів, які здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр відчуження; - стягнуті кошти перерахувати за наступними реквізитами - , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , банк АТ "Укрсоцбанк", МФО 300023.

При цьому, разом iз заявою про прийняття виконавчого документу до виконання та примусове виконання АТ "Укрсоцбанк" надано оригiнал платiжного доручення від 26.04.2019 р. № про сплату авансового внеску в розмiрi 9161,56 грн. за пред`явлення приватному виконавцю виконавчого напису нотаріуса № 7222 (а.с. 191).

Приватним виконавцем Скрипником В.Л. розглянуто заяву АТ "Укрсоцбанк" від 15.05.2019 р. вих. № 582-1425587 про прийняття виконавчого документу до виконання та примусове виконання та керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59162716 від 21.05.2019 р. (том 1 а.с. 195-196).

21.05.2019 р., приватним виконавцем Скрипником В.Л. також була винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди, якою виконавець стягнув з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 45807,78 грн (а.с. 197-198).

У подальшому, приватним виконавцем Скрипником В.Л. 22.05.2019 р. у виконавчому провадженні № 59162716 була прийнята постанова про звернення стягнення на майно боржника, якою звернуто стягнення на квартиру ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 211-212).

Також 22.05.2019 р. постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. про арешт майна боржника накладено арешт на квартиру боржника за адресою: АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, у розмірі 504685,59 грн (том 1 а.с. 204-205).

Про винесення вказаних постанов боржника повідомлено шляхом направлення їх копій рекомендованими листами з повiдомленням про вручення на адресу, вказану у виконавчому документi, а саме: АДРЕСА_1 , які повернулись на адресу виконавця без вручення його адресату (том 1 а.с. 223-224).

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира загальною площею 90,7 кв.м., житловою площею 53,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка, у свою чергу, є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору № 714/21-240/1, посвідченого 23.10.2006 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. за реєстровим номером 4804. Вказане нерухоме майно було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань боржником ОСОБА_1 по договору кредиту № 714/21-420-Ф від 23.10.2006 р., кредитором за яким є ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с. 172-187, 229-232).

12.06.2020 р. приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на квартиру ОСОБА_1 загальною площею 90,7 кв.м., житловою площею 53,3 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 234-236).

Копію вказаної постанови виконавцем направлено боржнику засобами поштового зв`язку 17.06.2020 р. та фактично отримано останньою 23.07.2020 р. (том 1 а.с.233, 250-252).

Не погодившись з прийнятою виконавцем постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020 р. ВП №59162716, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника приватний виконавець Скрипник В.Л. діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі, нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону (частина сьома статті 26 Закону № 1404-VIII).

Відтак, з метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника, регламентованим статтею 56 Закону № 1404-VIII.

Так, статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. за № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. за № 2832/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Зі змісту оскаржуваної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020 р. ВП № 59162716 встановлено, що остання містить відмінні (родові) ознаки описаного майна, що дають можливість ідентифікувати описане та арештоване майно, а саме: місцезнаходження майна, його призначення, загальну та житлову площі майна (квартири).

Також спірна постанова містить дані про особу, якій передано майно на зберігання, її паспортні дані та місце проживання; відмітку про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна; попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством; вид, обсяги і строки обмеження.

Виконавчі дії з опису та арешту майна проведені приватним виконавцем у присутності понятих, яким роз`яснено їх права та обов`язки, відповідно до статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", про що зазначено безпосередньо у самій постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020 р. ВП № 59162716.

При цьому, винесенню оскаржуваної постанови передувало винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника від 22.05.2019 р. ВП № 59162716, як того вимагають приписи Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, доводи позивача про відсутність при описі та арешті майна понятих, не зазначення у спірній постанові зберігача майна, а також прийняття вказаної постанови без попереднього винесення виконавцем постанови про звернення стягнення на майно боржника.

Щодо посилання боржника на відсутність сканованої копії постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020 р. ВП № 59162716 в Автоматизованій системі виконавчого провадження, то суд першої інстанції вірно зауважив, що згідно з визначенням, яке міститься у пункті 1 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, автоматизована система виконавчого провадження - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність документу у Автоматизованій системі виконавчого провадження не може бути самостійною підставою для його скасування з огляду на прийняття такого документу у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки Автоматизованій системі виконавчого провадження є лише програмним забезпеченням, у роботі якого, в свою чергу, можуть відбуватись збої.

Разом з цим, виконавцем згідно вимог чинного законодавства додано до Автоматизованій системі виконавчого провадження скановану копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020 р. ВП № 59162716, про що свідчить скрiншот сторінки в Автоматизованій системі виконавчого провадження, на якому міститься дата прикріплення сканованої копії - 17.06.2020 р. (том 1 а.с. 245-246).

Вказане свідчить про те, що сканована копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020 р. ВП № 59162716 в Автоматизованій системі виконавчого провадження приватним виконавцем була розмішена ще до звернення позивача до суду з цією позовною заявою.

Посилання позивача на те, що фактично опис майна (квартири) боржника виконавцем не проводився і останній не звертався до боржника з вимогою про доступ до приміщення ні телефоном, ні письмово, судом оцінюється критично, оскільки приватний виконавець здійснив опис та арешт майна без входження в квартиру не з власного недбальства, а в результаті не отримання надісланих на адресу позивача документів виконавчого провадження, внаслідок чого опис квартири був проведений без огляду об`єкта.

Згідно з матеріалами виконавчого провадження, постанови приватного виконавця від 21.05.2019 р. про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, від 22.05.2019 р. про звернення стягнення на майно боржника, про арешт майна боржника, а також витяг № 167481947 вiд 22.05.2019 р., направлялися ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою останньої, яка вказана у виконавчому документі, а також цінним листом з описом вкладення, що підтверджується описом цiнного листа вiд 22.05.2019 з відмоткою Укрпошти та фіскальним чеком (том 1 а.с. 215, 223-224).

Таким чином, посилання позивача на те, що жодного документу по виконавчому провадженню № 59162716 на адресу ОСОБА_1 не направлялося суд апеляційної інстанціїї вважає необґрунтованими.

Вся поштова кореспонденція приватного виконавця направлялася позивачу згідно з вимогами чинного законодавства на її адресу, що вказана у виконавчому документі - виконавчому написі нотаріуса № 7222, а також зазначена позивачем як її місце проживання у позовній заяві.

Проте, ці конверти iз документами по виконавчому провадженню № 59162716 були повернуті на адресу приватного виконавця з вiдмiткою Укрпошти "за закiнченням термiну зберiгання", що свiдчить про недобросовiсне користування своїми правами як сторони виконавчого провадження.

На переконання суду, боржниця була обiзнана зi своїми борговими зобов`язаннями, оскiльки сама ж передала майно (квартиру) в iпотеку в забезпечення виконання своїх зобов`язань, та, як наслідок, про наявнiсть виконавчого провадження, що вимагало вiд неї добросовiсної процесуальної поведiнки, як то цiкавитися у розумнi строки перебiгом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцiю, яка надходить на її адресу.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право сторін виконавчого провадження брати участь у вчиненні виконавчих дій.

Однак, у цьому випадку відсутні підстави вважати, що виконавцем було позбавлено ОСОБА_1 прав на участь у здійсненні 12.06.2020 р. виконавчих дій по складенню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника з підстав її не повідомлення про проведення таких дій в межах виконавчого провадження, оскільки нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено обов`язку виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна (коштів) боржника відповідно до виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.08.2020 у справі № 910/11364/17.

Щодо доводів апеляційної скарги, стосовно проведення виконавцем стягнення на користь неіснуючої юридичної особи, так як АТ "Укрсоцбанк" згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань припинено, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Станом на момент пред`явлення стягувачем виконавчого документу на виконання приватному виконавцю (15.05.2019 р.) АТ "Укрсоцбанк" було діючим товариством та не перебувало в стані припинення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

При цьому, за приписами частини другої вказаної статті виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову, не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті.

Матеріалами виконавчого провадження № 59162716 підтверджується, що ні стягувач, ні правонаступник стягувача не повідомляли виконавця як про припинення юридичної особи АТ "Укрсоцбанк" з визначенням її правонаступником ПАТ "Альфа-Банк" для подальшого вжиття виконавцем самостійних дій по зверненню до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження, так і про фактичне звернення безпосередньо правонаступника АТ "Укрсоцбанк" ПАТ "Альфа-Банк" до суду із аналогічною заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, враховуючи те, що виконавцю не було відомо про наведені обставини, у останнього не було підстав для зупинення виконавчого провадження № 59162716.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Разом з тим, оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань правонаступником припиненого 03.12.2019 р. АТ "Укрсоцбанк" зазначено ПАТ "Альфа-Банк", суд апеляційної інстанції вважає, що у приватного виконавця не було підстав й для закінчення виконавчого провадження № 59162716 на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання позивача на оскарження в судовому порядку виконавчого напису не можуть слугувати підставою для скасування спірної постанови, оскільки її прийнято приватним виконавцем 12.06.2020 р., а з відповідним позовом до Октябрського районного суду Полтавської області позивач звернулась у вересні 2020 року.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника приватний виконавцець Скрипник В.Л. діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі, нормами Закону України "Про виконавче провадження", а відтак, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справіTorija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 271, 287, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі № 440/4358/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова