Справа № 2-а-4023/10/0270
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 р. справа № 2-а-4023/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дончика В.В.,

при секретарі судового засідання: Ваталінській М.А.,

за участю представника позивача - Люлькіс І.М., представників відповідача - Семенюшко Т.М., Мельничук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Жигалівське" (далі - ТОВ «Жигалівське») до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області (далі - УПФ України у Калинівському районі) про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и в :

В жовтні 2010 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ТОВ «Жигалівське`до УПФ України у Калинівському районі Вінницької області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені.

Зазначали, що рішення УПФ України у Калинівському районі від 6.09.2010 року №503-524 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 13599,54 гривень та нарахування пені в загальному розмірі 7080,56 гривень винесені з порушенням положень Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року №64/8663 (далі-Інструкція №21-1) та пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі-Закон №1058-IV). Зокрема, позивач вважає, що вказані рішення прийняті з порушенням процедури їх прийняття, оскільки всі рішення винесені в один день 6.09.2010 року і фактично за один період з 20.02.2009 року по 10.08.2010 року.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідач, приймаючи рішення №№503-524 від 6.09.2010 року, порушив положення статті 250 Господарського кодексу України, зокрема, порушив строки застосування штрафних (фінансових) санкцій.

За таких підстав, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 6 вересня 2010 року №№503-524.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на доводи викладені у позові, просила щодо його задоволення.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надавши суду письмові заперечення, в яких зазначали, що рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, винесені УПФ України у Калинівському районі Вінницької області №№503-524 від 6.09.2010 року прийняті із дотриманням норм чинного законодавства, зокрема, у відповідності до Закону України №1058, а тому позов є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в обґрунтування та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 6.09.2010 року УПФ України у Калинівському районі Вінницької області винесені рішення №№ 503-524 про застосування до ТОВ «Жигалівське`штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 13599,54 грн. та нарахування пені на загальну суму 7080,56 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) останнім страхових внесків. Нарахування штрафних (фінансових) санкцій та пені Пенсійним органом було здійснено на підставі облікових даних картки особового рахунку ТОВ «Жигалівське», які сформовані за даними Звітів про нарахування страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підлягали сплаті за січень-грудень 2009 року, січень серпень 2010 року.

Вирішуючи адміністративну справу, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно із частиною 6 статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058) страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Частиною 10 статті 20 цього Закону передбачено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції, зокрема, п. 2 ч. 9 ст. 106 вище згаданого Закону передбачено, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач протягом січня-грудня 2009 року, січня-червня 2010 року подавав до Пенсійного фонду розрахунки сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 58-77).

Згідно відомостей карток особового рахунку страхувальника ТОВ "Жигалівське" сальдо станом на 01.01.2009 року по розділу 1%-5% становило 15646,99 грн., по розділу 32%, 4%, 42% - 157379,63 грн.

За правилами встановленими частиною 5 статті 106 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Протягом січня 2009 року - липня 2010 року ТОВ "Жигалівське" здійснювалась часткова сплата недоїмки сум страхових внесків, проте всі кошти, з урахуванням вищезазначеного положення Закону, були спрямовані на погашення недоїмки, що виникла до 01.01.2009 року, а тому сума несплачених внесків, визначених за вказаний період, була незмінною.

Судом також встановлено, що ТОВ "Жигалівське" платіжним дорученням № 17 від 26.07.2010 року на кредитний рахунок НОМЕР_1 , на якому обліковуються кошти нарахованих страхових внесків на заробітну плату на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачено 247289,91 грн., по тарифу 33,2%. Дана сума була спрямована в погашення недоїмки сум страхових внесків, зокрема за період з січня 2009 року по липень 2010 року.

10 серпня 2010 року Платіжним дорученням № 36 ТОВ "Жигалівське" на кредитний рахунок НОМЕР_2 , на якому обліковуються кошти утриманих страхових внесків з заробітної плати працівників на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сплачено 24007,20 грн., по тарифу 1-5 %. Дана також була спрямована в погашення недоїмки сум страхових внесків, зокрема за період з січня 2009 року по липень 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з наступного.

6 вересня 2010 року УПФ України у Калинівському районі прийняті рішення 504-524, період рішення № 504 визначений з 20.02.2009 року, граничний строк сплати сум страхових внесків за січень 2009 року, рішення № 505 з 20.03.2009 року, граничний строк сплати сум страхових внесків за лютий 2009 року, рішення № 506 з 20.04.2009 року, граничний строк сплати сум страхових внесків за березень 2009 року і т.д. Кінцевою датою періоду у всіх рішеннях визначено 10.08.2010 року, дата платіжного доручення № 36. А тому твердження позивача, що відповідачем в оскаржуваних рішеннях зазначенні однакові періоди є помилковими.

Представник позивача також вказувала, що відповідачем при прийнятті рішення було порушено правила розрахунку та застосування фінансових санкцій та нарахування пені, з тих підстав, що згідно розрахунку фінансових санкцій є незрозумілим та обставина, що станом на 10.08.2010 року існувала часткова недоїмка, починаючи з лютого 2009 року по липень 2010 року, по кожному базовому періоду, в той час як положення частини 5 статті 106 Закону 1058, передбачає погашення недоїмки, за базовий період, що виникла першою, і лише потім погашення недоїмки наступного базового періоду.

З даного приводу суд вказує на наступне.

Відповідно до частини 12 статті 106 Закону №1058-IV нарахування пені, передбаченої частинами дев`ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

Згідно із частиною 13 ст. 106 Закону №1058-IV, про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев`ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Тобто, при нарахуванні фінансових санкцій, пені Управління Пенсійного фонду має зазначити в рішенні суму зобов`язання, виявити базові і календарні періоди за які нараховуються фінансові санкції, конкретну процентну ставку, і конкретну кількість днів прострочення оплати, та надіслати рішення протягом трьох робочих днів із дня їх винесення страхувальнику, що і було зроблено останнім.

Крім того, відповідно до пп. 9.2. Інструкції №21-1, фінансові санкції, зазначені у підпунктах 9.3.2.-9.3.7 пункту 9.3 Інструкції, застосовуються органами Пенсійного фонду України до страхувальників, визначених пунктами 2.1.1-2.1.5 пункту 2.1 цієї Інструкції.

П. 9.3.2. Інструкції визначає, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Рядок восьмий розрахунку сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (таблиці нарахування внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) формується з рядка 8.1 в якому відображені суми нарахованих страхових внесків на заробітну плату на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування по тарифу 33,2% та рядка 8.2 в якому відображені суми страхових внесків з заробітної плати працівників на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування по тарифу 1-5 %. По такому ж принципу і формується картка особового рахунку страхувальника.

Згідно відомостей картки особового рахунку страхувальника по тарифу 1-5% протягом 2009 року по липень 2010 року сплати сум страхових внесків по звітам за січень 2009 року по червень 2010 року не відбувалось. І лише 10.08.2010 року ТОВ "Жигалівське" платежем в сумі 24007,20 на кредитний рахунок, на якому обліковуються кошти страхових внесків утриманих з заробітної плати працівників на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, по тарифу 1-5 %, відбулась сплата недоїмки цього періоду. В зв`язку з чим, рішеннями УПФ України в Калинівському районі прийняті оскаржувані рішення.

Суд вважає за необхідне вказати, що Законом 1058 дійсно передбачено право пенсійного органу змінювати призначеня платежу, що стосується періоду зарахування сум, проте такого права, в частині зміни призначення платежу "страхові внески з заробітної плати працівників на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, по тарифу 1-5 %" на "страхові внески на заробітну плату на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, по тарифу 33,2%" Законом не передбачено.

Що стосується посилання позивача на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень ст. 250 ГК України, суд вважає їх безпідставними, враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною першою ст. 241 ГK України визначено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що виплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно з ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків передбачених законом.

У випадку, що має місце при розгляді даної справи, УПФ України у Калинівському районі застосовані санкції за порушення норм Закону України загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за порушення правил господарської діяльності. Оскільки відповідач не є суб`єктом наділеним господарською компетенцією і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання, Управління здійснює контроль за своєчасністю і повнотою сплати страхових внесків. Таким чином, застосування до вказаного виду правовідносин правил встановлених ст. 250 ГК України, є безпідставним.

Враховуючи зазначене, дослідивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи, діюче законодавство, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду від 6 вересня 2010 року №№503-524, були прийняті відповідачем на підставі, у відповідності та з додержанням вимог та порядку передбачених діючим законодавством України, а тому вони є правомірними і не підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 вище згаданого Кодексу передбачено те, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За правилами частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Враховуючи відсутність вище зазначених витрат, вони не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 94, 128,158,162,163,167,255,257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Жигалівське" до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про визнання протиправними та скасування рішень №№503-524 від 06.09.2010 року відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови оформлено: 7.12.2010 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович