Справа № 200/11484/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

08 лютого 2021 р. Справа №200/11484/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Арестової Л.В. розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі №200/11484/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

08 лютого 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову в адміністративній справі №200/11484/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач вказує, що предметом позову в адміністративній справі №200/11484/20-а є протиправна бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо незатвердження проекту землеустрою та не надання у власність позивача земельної ділянки розташованої на території Зайцевської сільської ради Бахмутського району Донецької області площею 2,000 га кадастровий номер :01:105:0089, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Згідно додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 листопада 2020 року №2-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, як зазначає позивач, земельна ділянка площею 2,000 га з кадастровим номером :01:105:0089, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства передана Бахмутській міській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність.

Позивач зазначає, що, на його думку, в Бахмутській міській раді, як представника Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади, є всі законні підстави для розпорядження на власний розсуд спірною земельною ділянкою :01:105:0089.

Отже, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Бахмутській міській ради, представника Бахмутської міської об`єднаної територіальної громади, а також іншим та посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження земельною ділянкою розташованої на території Зайцевської сільської ради Бахмутського району Донецької області площею 2,000 га кадастровий номер :01:105:0089, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства до набрання законної сили рішенням в справі № 200/11484/20-а.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ст.151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Приписами ч.2 ст.151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Відповідно, суд може забезпечити позов лише за наявності двох підстав, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд вважає, що на час розгляду даної заяви, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, або може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, зокрема, в контексті обгрунтування вжиття заходів забезпечення позову в заяві, що розглядається, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відомості Кадастрової карти України, що її розміщено у відкритому доступі в мережі інтернет за адресою https://map.land.gov.ua/ щодо спірної земельної ділянки свідчать, що станом на дату розгляду цього клопотання про вжиття заходів забезпечення позову земельна ділянка з кадастровим номером :01:105:0089 продовжує перебувати у державній власності, будь-які відомості, які б свідчили або про належне оформлення прав на спірну земельну ділянку за Бахмутською міською об`єднаною територіальною громадою у комунальну власність, або про реальну можливість такого оформлення протягом часу до прийняття судом рішення в цієї адміністративній справі, позивачем не надано.

Наведене свідчить, що сам по собі факт існування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23 листопада 2020 року №2-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність без належного оформлення та реєстрації права на передані у комунальну власність земельні ділянки не може свідчити про очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливити захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, у тому числі і виходячи з того, що позивачем права на спірну земельну ділянку також не оформлені належним чином саме внаслідок дій та рішень відповідача, які позивач вважає незаконними, та з приводу яких звернулась до суду.

Згідно положень п.5 ч.3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Так, заявник просить заборонити вчиняти у тому числі невизначені дії невизначеному колу осіб - суб`єктів, які не є предметом оскарження в адміністративній справі, та встановити заборони вчиняти дії, які випливають з таких рішень, що не є припустимим з огляду на вимоги КАС України.

Згідно ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

У відповідності до ч.2 ст.76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин у сукупності, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову. Відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.77, 150-154, 241-243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі №200/11484/20-а від 08.02.2021 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Згідно ч. 8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 08 лютого 2021 року.

Ухвала, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Л.В. Арестова