Справа № 1340/5099/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 1340/5099/18 пров. № А/857/14070/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій і рішень, зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року (суддя першої інстанції Мричко Н.І., м. Львів, повний текст складено 22.09.2020),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової прокуратури Західного регіону України про:

- визнання протиправними рішення та дій військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати йому премії за лютий і березень 2018 року та видання наказів військового прокурора Західного регіону України від 26.02.2018 року № 119к і від 27.03.2018 року № 166к;

- визнання протиправними рішення і дій військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати йому надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий 2018 року та скасування полковнику юстиції ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи з 01.03.2018, а також видання наказів військового прокурора Західного регіону України від 26.02.2018 № 120к та від 27.03.2018 року № 166к;

- зобов`язання військової прокуратури Західного регіону України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення, виходячи з повного розміру премії військовослужбовцям керівного складу військової прокуратури Західного регіону України за лютий і березень 2018 року та повного розміру в 100% надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий 2018 року та починаючи з 01.03.2018 року до часу фактичної виплати, та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає, його постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та задовольнити позов. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що накази відповідача про невиплату (скасування) позивачу премії та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи видані з порушенням норм чинного законодавства, оскільки військовослужбовцям надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення. Нормативним актом, що підлягає застосуванню у спірних правовідносинах є Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11.06.2008 № 260 і суд першої інстанції безпідставно їм не керувався при вирішенні спору. Зауважив, що не перебував на прокурорській посаді, а був військовослужбовцем, який перебував у розпорядженні. Тому на нього поширюються гарантії, встановлені чинним законодавством для військовослужбовців.

18 січня 2021 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апелянта. Відповідач вказав, що вважає оскаржуване судове рішення законним і обґрунтованим.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що оскаржувані накази про позбавлення позивача надбавки та премії прийняті в межах компетенції та на підставі чинного законодавства.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України згідно контракту від 2 вересня 2014 року (том 1 а.с.69- 70).

Наказом Генерального прокурора України від 31.08.2016 № 359-вк позивача звільнено з посади першого заступника військового прокурора західного регіону України на підставі пункту 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади» та зараховано в розпорядження Генерального прокурора України.

Наказом Генерального прокурора України від 04.10.2016 № 412-вк позивача направлено в розпорядження військового прокурора Західного регіону України до вирішення питання щодо проходження військової служби.

Наказом військового прокурора Західного регіону України №119 к від 26 лютого 2018 року відповідно до Постанови Кабінетуміністрів України від 31 трвня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури та Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Нацональної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 9 серпня 2017 року №234, вирішено не виплачувати премію ОСОБА_1 за лютий 2018 року.

Також військовим прокурором Західного регіону 26 лютого 2018 року було видано наказ № 120 к, яким вирішено не виплачувати ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий 2018 року.

Наказом військового прокурора Західного регіону №166 к від 27 березня 2018 року з 1 березня 2018 року скасовано надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи полковнику юстиції ОСОБА_1 .

Наказом військового прокурора Західного регіону № 167 к від 27 березня 2018 року вирішено не виплачувати премію за березень 2018 року полковнику юстиції ОСОБА_1 .

Наказом Міністра оборони України №40 від 24 липня 2019 року полковника юстиції ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні військового прокурора Західного регіону України, звільнено з військової служби у запас.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази про припинення виплати позивачу премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи за лютий і березень 2018 року відповідають чинному законодавству.

Апеляційний суд не погоджується з цими висновками з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач проходив військову службу, був відряджений для її проходження до військової прокуратури та перебував на посаді першого заступника військового прокурора Західного регіону України

У 2016 році його було звільнено з посади військового прокурора і зараховано в розпорядження Генерального прокурора України, а у подальшому в розпорядження військового прокурора Західного регіону України.

Отже, з цього часу позивач не займав прокурорську посаду, а мав статус виключно військовослужбовця.

Постанова № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» регламентує питання оплати праці працівників органів прокуратури.

Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затверджено наказом Генеральної прокуратури України № 234 від 09.08.2017 визначає підстави і порядок преміювання прокурорів, слідчих, працівників, що виконують функції з обслуговування, службовців, робітників органів прокуратури, працівників Національної академії прокуратури України (далі - працівники), а також членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - члени Комісії).

Оскільки ОСОБА_1 був звільнений з посади прокурора у 2016 році й у лютому-березні 2018 року перебував у розпорядженні військового прокурора Західного регіону, залишаючись при цьому військовослужбовцем і не являючись працівником прокуратури, на нього вищевказані нормативні акти у зазначений період не поширювали свою дію.

Оскільки позивач проходив військову службу у Збройних Силах України на нього поширювались передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантії, а також норми Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Пунктом 10 зазначеного Положення встановлено, що військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.

Згідно пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Питання оплати праці позивача як військовослужбовця було врегульовано Інструкцією про порядок виплати виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 1.1 зазначеної Інструкції вона визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до пункту 9.1. Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Після закінчення двох місяців грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується тільки за рішенням Міністра оборони України.

Згідно пункту 9.5. під час визначення права на грошове забезпечення в передбачені абзацом першим пункту 9.1 цієї Інструкції строки не зараховуються періоди перебування військовослужбовців , зокрема на лікуванні в лікарняних закладах (п.п 9.5.1.), у щорічній основній відпустці (9.5.7.).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 2016 року по квітень 2018 року перебував на лікуванні та у щорічних основних відпустках ( том 1 а.с.120- 121).

Отже, станом на лютий березень 2018 року двомісячний строк перебування його в розпорядженні не сплив.

Цей факт сторонами не оспорюється.

Згідно наказу Генерального прокурора України від 26 вересня 2014 року №12-вк першому заступнику військового прокурора Західного регіону України полковнику юстиції ОСОБА_1 було встановлено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.

Згідно наказу першого заступника Генерального прокурора України Сторожука Д. №70 зк від 23 серпня 2016 року позивачу як першому заступнику військового прокурора Західного регіону України ОСОБА_1 встановлено розмір премії 130 %.

Отже, оскільки на час прийняття оскаржуваних наказів про невиплату позивачу премії та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у лютому березні 2018 року, не сплив двомісячний строк перебування його у розпорядженні, ОСОБА_1 слід було виплачувати грошове забезпечення, яке він отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Отже накази військового прокурора Західного регіону України №119 к від 26 лютого 2018 року, №167 к від 27 березня 2018 року, №120 к від 26 лютого 2018 року, №166 к від 27 березня 2018 року, якими позивача позбавлено частини грошового забезпечення, а саме встановлених йому премії та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, є протиправними.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Водночас суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає правильним способом їх відновлення скасування оскаржених наказів, які є протиправними, і зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з урахуванням встановлених йому премії та надбавки.

При цьому апеляційний суд зауважує, що на даний час заборгованість з виплати перерахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 відсутня, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції помилково при вирішенні спору застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.04.2020 у справі №805/4341/17-а, оскільки у цій справи мають місце інші правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, має місце неправильне застосування норм матеріального права, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази військового прокурора Західного регіону України від 26.02.2018 №119к, від 27.03.2018 №167к, від 26.02.2018 №120к та від 27.03.2018 №166к.

Зобов`язати Військову прокуратуру Західного регіону України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням встановлених йому розмірів премії військовослужбовцям керівного складу Військової прокуратури Західного регіону України та надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи з лютого 2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 08.02.2021.