Справа № 360/3653/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року справа №360/3653/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року про залишення позову без розгляду у справі № 360/3653/20 (головуючий суддя І інстанції Басова Н.М.), складену в повному обсязі 27 листопада 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу про звільнення, визнання запису недійсним, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування наказу начальника МДЗУ №186-о від 30 вересня 2015 року про звільнення зі служби у податковій міліції; визнання запису у трудовій книжці про звільнення зі служби у податковій міліції від 30 вересня 2015 року недійсним; зобов`язання видати новий наказ про звільнення від 17 серпня 2020 року і внести відповідний запис про звільнення у трудову книжку; стягнення середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, тобто з 30 вересня 2015 року по 17 серпня 2020 року (а.с. 1-2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду 25 листопада 2020 року позовні вимоги залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 104-107).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що отримав трудову книжку 17 серпня 2020 року.

Вважає, що місячний строк звернення до суду у даному випадку має обчислюватись з 17 серпня 2020 року після отриманням позивачем трудової книжки (а.с. 110-111).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду 25 листопада 2020 року позовні вимоги залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для звернення до суду (а.с. 104-107).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 походив службу у податковій міліції з 30 грудня 2008 року, з 03 березня 2014 року перебував на посаді оперуповноваженого відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів оперативного управління Алчевської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області у званні майор податкової міліції. З вказаної посади та податкової міліції наказом від 30 вересня 2015 року№186-о Головного управління Міндоходів у Луганській області 30 вересня 2015 року був звільнений в запас (з постановкою на військовий облік) за п.64 п.п. «є» (за порушення дисципліни) (а.с.82).

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу зазначених норм вбачається, що Кодексом визначено особливий строк звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби - один місяць.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення таких строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного суду України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Висновки суду збігаються з аналогічною позицією Верховного Суду в ухвалі від 13 березня 2018 року по справі за № 800/474/17.

Як вже зазначалось, позивача звільнено зі служби в податковій міліції 30 вересня 2015 року, звернувся до Луганського окружного адміністративного суду 02 жовтня 2020 року, тобто з пропуском строку, передбаченого вимогами частини п`ятої статті 122 КАС України, який становить майже п`ять років.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, починаючи з 31 жовтня 2015 року.

Посилання позивача на те, що він взагалі був не обізнаний про своє звільнення зі служби в податковій міліції є неприйнятним, з наступних підстав.

Так, наразі загально відомим фактом є те, що з 14 квітня 2014 року на території Луганської та Донецької областей відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014р. №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочато проведення антитерористичної операції.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 08 липня 2014 року №381 був встановлений простій у роботі територіальних органів Міндоходів, в тому числі і в Головному управлінні Міністерства доходів і зборів у Луганській області, а наказом ДФС України від 07 серпня 2014 року №32 встановлено простій у роботі територіальних органів Міндоходів, що дислокуються у Луганській області, в тому числі і в Алчевській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області, в якій проходив службу позивач (а.с.46,47,49,50).

Відповідно до наказу ДФС України від 07 листопада 2014 року №256 простій у роботі територіальних органів Міністерства доходів і зборів та Державної фіскальної служби України вважається закінченим (а.с.55-58).

Відповідно до наказу ГУ Міндоходів у Луганській області від 21 листопада 2014 року б/н було здійснено переміщення з тимчасово неконтрольованої території, в населені пункти, на території яких органи державної влади виконують свої повноваження в повному обсязі в тому числі і Алчевську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Луганській області (а.с.51-52,53-54).

Окрім того, працівникам територіальних органів ГУ Міндоходів у Луганській області, що переміщені, було запропоновано особисто з`явитись до переміщених територіальних органів за адресами, зазначеними у повідомленні на субсайті ГУ Міндоходів у Луганській області, та не пізніше 25 січня 2015 року повідомити про подальші наміри проходити службу у вигляді подання попередження про зміну місцезнаходження установи та істотних умов праці, що було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» (а.с.61).

Співробітники податкової міліції, які станом на 01 вересня 2015 року не прибули до нового місця служби, були повідомлені про зобов`язання прибути для вирішення питання щодо подальшого проходження служби до 21 вересня 2015 року за вказаної у повідомленні адресою. А крім того, попереджені, що у разі не прибуття, буде вирішено питання щодо їх звільнення з займаної посади та податкової міліції за статтею 64 пунктом «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.60).

Всі вказані розпорядчі документи та повідомлення знаходяться в загальному доступі та розміщені на офіційних сайтах відповідних держаних установ та вебсайті ГУ Міндоходів у Луганській області.

Отже, з боку суб`єктів владних повноважень були вжиті всі можливі на той час засоби для належного повідомлення всіх співробітників територіальних органів ГУ Міндоходів у Луганській області про умови роботи, нове місце розташування територіальних органів та наслідки неприбуття до них.

При цьому усвідомлення того, що позивача вже звільнено зі служби, підтверджується його власноручною заявою від 12 серпня 2020 року на ім`я в.о. начальника ГУ ДФС у Луганській області С.Туренко щодо видачі трудової книжки та військового квитка. У вказаній заяві позивач зазначив, що був звільнений з податкової міліції у лютому 2014 року (а.с.89).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що між звільненням позивача та зверненням до суду із позовними вимогами про поновлення на посаді, позивач звернувся після спливу 5 років, при цьому, позивачем не надано доказів вчинення будь-яких спроб дізнатися про роботу управління, про його переміщення, тощо.

Посилання позивача, як на поважність пропуску строку на звернення до суду, лише на отримання трудової книжки після 5 років після звільнення, на думку суду не є беззаперечною підставою для такого поновлення.

Отже, всі вказані вище обставини свідчать про те, що позивачу було достеменно відомо про його звільнення набагато раніше, ані ж з дати, коли він отримав свою трудову книжку, а також те, що він перебував на підконтрольній Україні території, однак не вчинив жодних активних дій, направлених на з`ясування обставин щодо проходженням ним служби в податковій міліції, що підтверджує висновки суду першої інстанції щодо необхідності залишення позовних вимог без розгляду.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та прийнято ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 310, 316, 325, 328, 329, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року про залишення позовних вимог без розгляду у справі № 360/3653/20 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 09 лютого 2021 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 09 лютого 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко