Справа № 320/6270/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6270/20 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г. Шевченка до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Приватно-орендоване сільськогосподарське підприємство ім. Т.Г. Шевченка звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про:

- визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Державної податкової служби у Київській області у видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству ім. Т.Г. Шевченка №12443/10/10-36-32-03-18 від 07.04.2020.

- зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Київській області (, адреса: 03151, м.Київ, вул. Народного Ополчення, 5а) видати Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству ім. Т.Г. Шевченка (, адреса: 09721, Київська обл., Богуславський район, с. Михайлівка) ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) згідно поданої 19.03.2020 підприємством заяви, із терміном дії ліцензії з 09.04.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Т.Г. Шевченка подало до Головного управління документи для отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) до яких додано, зокрема, платіжне доручення №1889 від 16.03.2020 на суму 780,00грн.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області оформлене листом №12443/10/10-36-32-03-18 від 07.04.2020 позивачу відмовлено у видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Відмова обґрунтована тим, що відповідно до Бюджетного кодексу України, з урахуванням змін, внесених Законом України від 14 листопада 2019 року №294 "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України", які набрали чинності з 01.01.2020, до доходів загального фонду бюджетів міст Автономної республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад (ст. 62) та до доходів загального фонду бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів (ст. 66) серед іншого належить плата за ліцензії на виробництво пального, на право оптової торгівлі пальним, на право роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального, що зараховується до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів ліцензіатами за місцем здійснення діяльності. Крім цього, згідно з ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" із змінами та доповненнями, плата за ліцензії зараховується до місцевих бюджетів.

З урахуванням викладеного відповідач у відмові у видачі ліцензії ПОСМ ім. Т.Г. Шевченка, вказав, що сплата останнім за ліцензію на зберігання пального до державного бюджету суперечить нормам Бюджетного кодексу України та Закону України №481/95-ВР.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Наведеною статтею також встановлена річна плата за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Згідно з ч. ч. 8-10 ст. 15 вказаного Закону суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Відповідно до п. 25-1 ст. 66 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів належить: плата за ліцензії на виробництво пального, на право оптової торгівлі пальним, на право роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального, що зараховується до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів ліцензіатами за місцем здійснення діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено сплату за ліцензії на право зберігання пального згідно платіжного доручення №1889 від 16.03.2020 на рахунок НОМЕР_1 за кодом бюджетної класифікації 22013400 (плата за ліцензії на право зберігання пального) у сумі 780,00грн. Наведене підтверджується також довідкою Миронівської міської ради від 22.07.2020 №02-50/1975, в якій вказано, що кошти зараховано 18.03.2020.

Крім того, відповідно до рішення Сьомого скликання Дев`ятнадцятої сесії Миронівської міської ради Миронівського району Київської області "Про добровільне приєднання територіальних громад до Миронівської міської об`єднаної територіальної громади" від 29.11.2019 вирішено добровільно приєднати Іванівську сільську територіальну громаду села Іванівка Богуславського району Київської області, Михайлвіську сільську територіальну громаду сіл Михайлівка і Олексіївка Богуславського району Київської області.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивачем сплату за ліцензію на право зберігання пального перераховано до бюджету Миронівської міської об`єднаної територіальної громади, що відповідає нормам Бюджетного кодексу України.

Разом з тим, під час розгляду справи позивачем була направлено на адресу контролюючого органу адвокатський запит щодо здійснення відповідачем забезпечення ведення обліку надходження коштів по рахунку НОМЕР_1 за КБКД 22013400 "Плата за ліцензію на право зберігання пального" в період з 01.01.2020 по 09.04.2020.

У відповіді контролюючого органу, копія якої міститься в матеріалах справи, повідомлено, що Державним Казначейством України починаючи з 03.01.2020 відкриті нові бюджетні рахунки відповідно до Наказу Казначейства від 28.11.2019 №336 "Про затвердження Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету", затвердженого на виконання наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2013 №1203 "Про затвердження плату рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі" та наказу Казначейства від 19.12.2019 №355 "Про затвердження Змін до Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету", затвердженого на виконання вимог Закону України "Про Державний бюджету України на 2020 рік", Бюджетного кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11 "Про бюджетну класифікацію". Ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 із змінами. Відповідно до Постанови контроль надходжень по коду бюджетної класифікації 22013400 "Плата за ліцензії на право зберігання пального" закріплено за органами державної податкової служби. Відповідно до даних ІС "Податковий блок" платником Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Т.Г. Шевченка () сплачено плату за ліцензію на право зберігання пального 16.03.2020 в сумі 780,00грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість висновків контролюючого органу стосовно відсутності оплати ПОСП ім. Т.Г. Шевченка за ліцензію на зберігання пального до державного бюджету.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк