Справа № 640/3688/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3688/20 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

17.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - УПСЗН Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації), яким просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні йому статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов`язати УПСЗН Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки ним були надані відповідачу всі необхідні докази того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, саме у складі формувань Цивільної оборони.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні позовній заяві.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1. Зазначене підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 26.11.2015 року.

Зі змісту довідки серії 10 ААА № 791345 від 10.04.2013 року вбачається, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності довічно, через захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

28.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до УПСЗН Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою, в якій просив встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Листом від 09.12.2019 року № 18098/35-01/22 УПСЗН Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки ним не було надано документів про залучення його до складу Цивільної оборони.

03.01.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою до якої додав копії документів для повторного розгляду заяви позивача про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів, УПСЗН Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації листом від 21.01.2020 року № 1068/35-02/22 відмовило ОСОБА_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, посилаючись на відсутність розпорядчого документу по підприємству, установі про залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення № 302).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначений у ст. 7 Закону № 3551-XII.

Пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У п. 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до п. 10 Положення № 302 «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Інвалідам війни, в яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до п. 8 цього Положення.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що статус інваліда війни з підстав, визначених у пункті 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII, надається за наявності в особи сукупності таких обов`язкових умов:

1) залучення особи до складу формувань Цивільної оборони;

2) отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому, наділяючи осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, правом на отримання статусу ветерана війни (інваліда війни), законодавець у Законі № 3551-XII та Положенні № 302 не визначив родових ознак формувань Цивільної оборони, на склад яких поширюються зазначені пільги, та/або переліку документів, які б підтверджували факт участі осіб у складі формувань ЦО. Тому, зазначені обставини підлягають встановленню в кожному випадку індивідуально, з урахуванням обставин справи.

Разом з тим, Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 № 90, було передбачено, що формування ЦО, у тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів з ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до характеристики позивача, виданної начальником управління медико- санітарного забезпечення Торбіном В.Ф. від 13.11.1994 року, з 1982 року працював начальником Головного санітарно-епідеміологічного Управління Міністерства охорони здоров`я України (1982-1988 роки), працював одним із керівником Мережі нагляду лабораторного контролю Цивільної оборони України, та активно працював на подоланні аварії на Чорнобильській АЕС.

Також відповідно до маршрутного листа № 03.05.1986 року позивач виконував роботу в м. Чорнобилі, а саме в «Правительственом штабе ликвидации последствий аварии на ЧАЕС», а також з 15.10.1986 року позивач виконував роботу в м. Припять (центр міста), а саме приймав участь в «Консервации» м. Припять, цент міста, а вже 16.10.1986 виконував доклад в Штабі.

Те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони підтверджується також відповіддю начальника Головного управління захисту та зміцнення здоров`я на запит про участь ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС., зокрема, вказано, що при проведенні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Український республіканський штаб цивільної оборони залучав до робіт начальника Головного санітарно-епідеміологічного Управління Міністерства охорони здоров`я УСРС ОСОБА_1 .

Отже, з системного аналізу матеріалів цієї справи вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, позивач відповідає наведеним вище обов`язковим умовам, сукупність яких є імперативною правовою підставою для надання статусу інваліда війни.

Водночас, наведені доводи відповідача свідчать про надмірний формалізм та правовий пуризм, застосування якого є неприпустимим, тим більше, при вирішенні питання щодо захисту конституційного права особи.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення та з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати йому відповідне посвідчення.

Отже, судом першої інстанції неправильно встановлено обставини цієї справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

Таким чином, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк