Справа № 160/6709/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Справа № 160/6709/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Захист України» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа - Правобережне управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення є незаконним та таким, що винесено за законодавством яке на час його винесення вже не діяло, чим порушує його права, тому підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 18.07.2019 року у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.
19.07.2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.160, 161 КАС України. На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 30.07.2019р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому останній зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, тому діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
17.09.2019р. представником позивача подано відповідь на відзив, яка за своїм змістом підтверджує обґрунтування позову та зазначено, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними, такими, що не підкріплені жодними належними доказами і не відповідають нормам чинного законодавства.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлення №1346 за наказом №1161-п від 25.02.2019 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «НВП «Захист України» з питань дотримання вимог валютного законодавства України у зв`язку з отриманням повідомлення уповноваженого банку ПАТ «Банк Кредит Дніпро» №26-4191 від 09.10.2018р. про порушення позивачем валютного законодавства під час виконання зовнішньоекономічного контракту від 17.07.2017 б/н за період 17.07.2017 року по 22.02.2019 року.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
17.07.2017р. між позивачем (покупець) та компанією «ProfuPro Company» (продавець) укладено імпортний контракт б/н, відповідно до умов якого продавець продає покупцю товар відповідний умовам платежу до контракту. Валюта контракту євро. Ціна, кількість товару зазначається у додатках до контракту.
На виконання умов зазначеного контракту, ТОВ «НВП «Захист України» перераховано на рахунок нерезидента суму у розмірі 132'154,60 євро (4'317'388грн. 83коп.), проте позивачем отримано імпортний товар не в повному обсязі на суму 112'808,60 євро (3'763'898грн. 88коп.), заборгованість за недопоставлений товар складає 19'346,00 євро.
Позивачем на адресу постачальника направлено письмову претензію щодо виконання умов контракту, або повернення суми за недопоставлений товар. Але відповідь на претензію не отримано, тому позивач 26.04.2019 року звернувся з позовною заявою до комерційного арбітражного суду при аграрній палаті Республіки Чехія та відкрито провадження по справі.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок», статей 7, 25, 44, 56 Закону України «Про Національний банк України», та Постанови НБУ №758 від 01.12.14 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі Закон №185/94), повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 180 календарних днів.
Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473 (далі Закон №2473) та ст.4 Закону №185/94, порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.
Національний банк України, виходячи з повноважень та на виконання Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет №15-93), визначив порядок здійснення уповноваженими банками контролю за дотриманням резидентами встановлених законодавством строків розрахунків за експортними та імпортними операціями, виклавши їх в Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 24.03.99 №136 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за №338/3631 (далі - Інструкція №136).
Статтю 16 Закону №2473 (в редакції від 21.06.2018 року, який набув чинності 07.02.2019 року) визнано такими, що втратили чинність з дня введення в дію цього Закону:
1) Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 17, ст. 184 із наступними змінами);
2) Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 40, ст. 364 із наступними змінами);
3) Постанову Верховної Ради України від 23 вересня 1994 року № 187/94-ВР "Про порядок введення в дію Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 40, ст. 365).
Однак, згідно ч.8 ст.16 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2473, уповноважені установи, суб`єкти валютних операцій, які до дня введення в дію цього Закону порушили вимоги Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Указу Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" та (або) нормативно-правових актів Національного банку України з питань валютного регулювання та контролю, несуть відповідальність, передбачену законодавством України, що діяло на день вчинення таких порушень.
Рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до п.2 постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7 «Про затвердження Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів «граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, визначені в пункті 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №5 (365 днів), поширюються на незавершені операції резидента з експорту та імпорту товарів, за якими до 07.02.2019 року не встановлено банком порушення 180-денного строку розрахунків (або строків, визначених у висновках центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, виданих на перевищення встановлених законодавством України строків розрахунків).

Якщо банком встановлено порушення 180-денного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів до 07.02.2019 року, застосуванню не підлягає 365-денний строк.

Листом АТ «Банк Кредит Дніпро» виявлено порушення позивачем валютного законодавства у вересні 2018 року.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2019 року щодо нарахування штрафних санкцій за порушення ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» на суму 285 643грн. 13коп. є законним та обґрунтованим.

За викладених обставин, дані позовні вимоги позивача не можуть бути задоволенні адміністративним судом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими уст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частина 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обовязок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Захист України» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа - Правобережне управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова