Справа № 480/6716/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року Справа № 480/6716/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що у липні 2020 року нею було подано заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відповідач відмовив у наданні дозволу, посилаючись на те, що бажана земельна ділянка відносилась до земель колективної власності, а відповідно до п.21 розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України земельна ділянка вважається власністю територіальної громади, на території якої вона розташована. Проте така підстава відмови не передбачена нормами Земельного кодексу України. Земельна ділянка фактично не сформована, до комунальної власності вона не передавалась, тому посилання відповідача на вказані норми є безпідставними.

Просить визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у наказі № 18-25904/16-20-СГ від 21.08.2020 року у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Відповідач у відзиві проти позову заперечував. Вказав, що бажана до відведення земельна ділянка відносилась до земель колективної власності КСП "Мир", а тому, згідно п.21 Перехідних положень Земельного кодексу України вважається власністю територіальних громад з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", який є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач звернулась із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.22).

Наказом від № 18-25904/16-20-СГ від 21.08.2020 року у наданні дозволу було відмовлено. Підставою відмови стало те, що бажана до відведення земельна ділянка відносилась до земель колективної власності КСП "Мир". Відповідно до п. 21 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані (а.с. 9).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, згідно вказаних норм відповідач вправі розпоряджатись земельними ділянками, які належать до державної власності. Під час дослідження матеріалів справи, а саме: копії інформаційної довідки відділу у Липоводолинському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 06.08.2020 №2480/407-20, копії державного акта на право колективної власності на землю серія СМ № 008, виданого Русанівською сільською радою Ради народних депутатів Липоводолинського району Сумської області 30.06.1995 колективному сільськогосподарському підприємству "Мир" про передачу йому у колективну власність 2589.6 га землі в межах згідно з планом (а.с.24-27), встановлено, що спірна земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, входить до земель колективного сільськогосподарського підприємства "Мир", що припинено.

Підстави набуття державою права власності на землю визначені в ч. 5 ст. 84 ЗК України, зокрема, держава набуває права власності на землю у разі: відчуження земельних ділянок у власників з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; прийняття спадщини; передачі у власність державі земельних ділянок комунальної власності територіальними громадами; конфіскації земельної ділянки.

Приписами ст. 140 ЗК України визначено підстави для припинення права власності на земельну ділянку. Можливість припинення та переходу права колективної власності нерозпайованих земельних ділянок колективної власності колишніх КСП в державну вказаними нормами не передбачений.

Також, згідно з ст. 7 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" №899-IV передбачено випадки, за яких із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються окремі землі. Тобто можливість виключення окремих земель з розподілу передбачена законодавством.

При цьому, відповідно до п.21 Перехідних положень ЗК України, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" (який набрав чинності з 01.01.2019) землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області є розпорядником земель державної власності. Земельна ділянка, щодо якої позивачем подана заява не відноситься до земель державної власності. Таким чином, відповідач не має повноважень на розпорядження такою земельною ділянкою. Оскільки відповідач не наділений повноваженнями на вирішення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо визначеної позивачем земельної ділянки, передбачена статтею 118 ЗК України процедура розгляду клопотання не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Позивачу було правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко