Справа № 640/10709/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Київ № 640/10709/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат"
до Державної податкової служби України
провизнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонере товариство «Львівський холодокомбінат» з позовом до Державної податкової служби України та просить суд визнати протиправною та скасувати індивідуальну податку консультацію Державної податкової служби України №1647/6/99-00-08-01-02-06/ІПК від 24.04.2020 року та стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що індивідуальна податкова консультація надана суб`єкту господарювання, якого на момент звернення позивача не існувало. Окрім цього, ПрАТ «Львівський холодокомбінат» вказує, що контролюючий орган неправомірно розмежовує дату виникнення зобов`язань по сплаті штрафних санкцій згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України і дату виникнення зобов`язань по сплаті узгодженого зобов`язання зі сплати штрафних санкцій згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. Фактично, грошове зобов`язання набуло статус узгодженого - 12.03.2020, відтак датою, з якої повинні нараховуватися штрафні санкції за несплату узгодженого грошового зобов`язання - з одинадцятого дня після спливу строку на добровільне погашення узгодженого грошового зобов`язання. Враховуючи вищезазначене вбачається, що даний період (дата закінчення строку на добровільну сплату узгодженого податкового зобов`язання) охоплюється Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», відповідно до якого протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції та пеня не застосовуються.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву не подано, заяв та клопотань до суду не надходило, причини не подання відзиву на позовну заяву суду не відомі.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд звертає увагу на наступне.

23.03.2020 позивач звернувся до ДПС України із зверненням вих. №679 про отримання індивідуальної податкової консультації в порядку статті 52 Податкового кодексу України, де просив надати письмову індивідуальну податкову консультацію та відповісти на запитання чи застосовуватиметься до платників податків штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податковим повідомленням-рішенням від 28.01.2019 про сплату штрафних санкцій за пунктом 120-1 Податкового кодексу України (дата узгодження-12.03.2020, прийняття судом апеляційної інстанції рішення у справі щодо оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення) у випадку несплати штрафних санкцій, передбачених вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням, якщо строк сплати припадає на період з 1 березня по 31 травня 2020 та у зв`язку з прийняттям пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

За наслідком розгляду вказаної заяви, Державною податковою службою України надано позивачу індивідуальну податкову консультацію №1647/6/99-00-08-01-02-06/ІПК від 24.04.2020, де повідомлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства вчинені до 01 березня 2020 року застосовуються в загальному порядку незважаючи на дату узгодження податкового повідомлення-рішення (далі - спірне та/або оскаржуване рішення).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом, а індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій (пп. 14.1.172-1 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення. На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 52.2 статті 52 ПК України визначено, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Згідно із пунктом 52.3 статті 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Відповідно до пункту 53.1 статті 53 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються до індивідуальної податкової консультації, за умови що вона зареєстрована в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій.

У разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Отже індивідуальна податкова консультація (допомога контролюючого органу) надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Платник податків має право звертатись до суду про оскарження акту ненормативного характеру - податкової консультації. Підставою для визнання податкової консультації недійсною є її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 29.05.2020 року у справі №807/1650/16.

Як свідчать матеріли адміністративної справи, спірним аспектом, в її рамках, є трактування відповідачем норми пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Так, відповідно до пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Звідси слідує, що за порушення платником податків податкового законодавства у період з 1 березня по 31 травня 2020 року штрафні санкції не застосовуються, окрім, серед іншого, порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Тобто, у разі порушення платником податків нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати штрафні санкції контролюючим органом підлягають до застосування.

В той же час, проаналізувавши спірне рішення суд приходить до висновку, що в індивідуальній податковій консультації контролюючим органом надано роз`яснення загальних норм податкового законодавства щодо порядку застосування штрафних санкцій у відповідності до положень статті 126.1 статті 126 ПК України, нарахування пені в порядку пункту 129.4 статті 129 ПК України.

При цьому, з урахуванням положень пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ДПС України зроблено висновок, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства вчинені до 1 березня 2020 року застосовуються в загальному порядку незважаючи на дату узгодження податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, як свідчить зміст звернення ПрАТ «Львівський холодокомбінат» щодо надання індивідуальної податкової консультації, останній просив контролюючий орган надати таку консультацію фактично щодо застосування/не застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення, строк сплати якого припадає у період з 1 березня по 31.05.2020 у зв`язку пунктом 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Зміст звернення позивача та наданої індивідуальної податкової консультації відповідачем дає суду підстави дійти до висновку, що ДПС України надано таку консультацію не по суті порушеного ПрАТ «Львівський холодокомбінат» питання.

Суд наголошує, що у відповідності до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, в даному випадку у разі несплати позивачем узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням, в розмінні пункту 126.1 статті 126 ПК України, вказане буде новим порушенням податкового законодавства.

Саме щодо зазначеного, тобто щодо застосування/незастосування штрафних санкцій в порядку пункту 126.1 статті 126 ПК України за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням, яке узгоджено 12.03.2020, з урахуванням пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України позивач і просив надати індивідуальну податкову консультацію.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що індивідуальна податкова консультація надана відповідачем не по суті порушеного ПрАТ «Львівський холодокомбінат» питання, що беззаперечно свідчить про її необґрунтованість.

Водночас, суд позбавлений можливості надати оцінку змісту такої консультації на відповідність норм права, оскільки остання не стосується порушеного позивачем питання.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9 зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь -яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного суд вважає, що належним захистом порушеного права позивача, в межах спірних правовідносин буде зобов`язання ДПС України надати позивачу індивідуальну податкову консультації по суті порушених ним питань у зверненні від 23.03.2020 вих. №679 про отримання індивідуальної податкової консультації в порядку статті 52 Податкового кодексу України.

Разом з цим, доводи позивача в частині невірного зазначення відповідачем в оскаржуваному рішення організаційно-правової форми товариства замість ПрАТ - ПАТ не можуть бути підставою для скасування індивідуальної податкової консультації, оскільки в останній зазначено код ЄДРПОУ товариства, що дає можливість ідентифікувати якому підприємству надана така консультація. Наведені обставини вказують виключно про наявність описки, проте не свідчать про протиправність наданої ДПС України індивідуальної податкової консультації.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову із виходом за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 72-74, 77-78, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» (79025, м. Львів, вул. Повітряна, б. 2, ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, б. 8, ) про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податку консультацію Державної податкової служби України №1647/6/99-00-08-01-02-06/ІПК від 24.04.2020.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України надати Приватному акціонерному товариству «Львівський холодокомбінат» індивідуальну податкову консультації по суті порушених ним питань у зверненні від 23.03.2020 вих. №679 про отримання індивідуальної податкової консультації в порядку статті 52 Податкового кодексу України.

4. Стягнути з Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, б. 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» (79025, м. Львів, вул. Повітряна, б. 2, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева