Справа № 460/3995/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/3995/20 пров. № А/857/14702/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року, ухвалене суддею Дудар О.М. у м. Рівне о 10:36, повний текст якого складений 07 вересня 2020 року, у справі №460/3995/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Департаменту кіберполіції Національної поліції України, у якому просив визнати нечинним та скасувати наказ від 23.04.2020 №123 "Про застосування дисциплінарних стягнень до лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_2 " в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; визнати нечинним та скасувати наказ від 27.04.2020 №66о/с "По особовому складу"; поновити на посаді інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані накази є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач зазначає, що підставою для проведення службового розслідування слугував факт внесення Територіальним Управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, 13.02.2020 до ЄДРДР відомостей №0000160 про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, затримання 24.02.2020 лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції НП України та повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно висновку службового розслідування, під час проведеня службового розслідування не було ні підтверджено, ні спростовано вчинення ним кримінального правовопоушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Натомість, і у висновку і в оскаржуваному наказі №123 міститься посилання на обставини вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, які зазначені в повідомленні про підозру. При цьому, під час службового розслідування не було зібрано жодних фактів на підтвердження даних фактів.

Також покликається на оформлення висновку службового розслідування з порушенням вимог Розділу VI Порядку службових розслідувань, а саме без зазначення у висновку конкретних його дій чи бездіяльності, що на думку комісії свідчать про вчинення ним дисциплінарного проступку, із зазначенням часу, місця, способу і мотиву.

Також, згідно доводів позивача, оскаржуваний наказ №123 не вказує на конкретні дії ОСОБА_1 та не зібрано доказів щодо порушення вимог ст.24 Закону України «Про запобігання корупції».

Висновок службового розслідування та оскаржуваний наказ №123 містять посилання на порушення ОСОБА_1 строків виконання доручень слідчого ОСОБА_3 , що, на думку позивача, не відповідає дійсності. Позивач вказує на виконання доручення слідчого щодо проведення обшуку та допиту свідка протягом одного місяця з дня його отримання. Та обставина, що виконані доручення були направлені його керівником після спливу місячного терміну слідчому ОСОБА_3 не свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог закону.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що суттєвих порушень відповідачем вимог Розділу VI порядку №893, які б вплинули на зафіксовані у висновку результати службового розслідування та, надалі, на загальний результат застосованої до позивача процедури притягненя до дисциплінарної відповідальності, судом не встановлено.

Суд виснував, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і частково було прийнято на підставі відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні та неналежному виконанні професійних обов`язків, недотримання службової дисципліни, вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Однією із підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення вимог ст. 24 Закону №1700-VII.

При цьому, суд зауважив, що порушення позивачем виконавської дисципліни є лише додатковою підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Суд дійшов висновку, що Департамент кіберполіції Національної подіції України, застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення, діяв на підставі, в межах повноважень та у посіб, встановлені Конституцією та законами України, з дотримання процедури проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановленої Дисциплінарним Статутом та Порядком №893.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі, аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні за визначенням ст. 19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.2014 по 06.11.2015, в Національній поліції України - з 07.11.2015, прийнявши 15.01.2016 Присягу працівника поліції, з 01.12.2019 - на посаді інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України (т.1 а.с. 90, 92, 93).

За час служби в Департаменті кіберполіції Національної поліції України в установленому порядку не заохочувався та до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За останньою службовою характеристикою характеризувався посередньо (т.1 а.с.94).

25.02.2020 Департаментом кіберполіції Національної поліції України видано наказ №73 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким призначено службове розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 відомостей за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, та затримання за матеріалами зазначеного досудового розслідування лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Житомирській області Департаменту кіберполіції (т.1 а.с.85).

Зазначений наказ видано відповідно до статей 14, 15 Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України", Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України і Положення про дисциплінарні комісії в національній поліції України, які затверджені наказом МВС України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807.

Для проведення службового розслідування зазначеним наказом створено дисциплінарну комісію.

24.03.2020 Департаментом кіберполіції Національної поліції України видано наказ №101 "Про продовження строку проведення службового розслідування", яким строк проведення службового розслідування, призначеного на підставі наказу Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 25.02.2020 №73, продовжено на один місяць (т.1 а.с.88).

21.04.2020 Департаментом кіберполіції Національної поліції України видано наказ №62 "Про відсторонення", яким ОСОБА_1 (0142166), інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області, відсторонено від займаної посади з 22 по 24 квітня 2020 року (т.1 а.с.89).

За результатами службового розслідування комісією оформлений Висновок службового розслідування (вих.ДКП №3391/38/7/01-2020 від 23.04.2020) за фактом внесення відомостей в ЄРДР, затримання та повідомлення лейтенанту поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (т.1 а.с.221-240).

Згідно даного висновку відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що підтвердились.

23.04.2020 Департаментом кіберполіції Національної поліції України видано наказ №123 "Про застосування дисциплінарних стягнень до лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_2 ", пунктом 1 якого наказано за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п.1,2 ч.1, ч.2 ст.18, ч.1, 2, 3, 5 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", ст.24 Закону України "Про запобігання корупції", п.1, 2, 3, 5, 6, 13 ч.3 ч.1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, абз.1, 2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706, п.6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194, п.1 розділу V Інструкції з організації контролю за виконанням документів у національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 №503, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.07.2016 за №944/29074, пп.24 п.14 розділу ІІ Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом НПУ від 20.05.2016 №414, та пп.3,4 п.1 та пп.10, 11, 20, 21, п.2 посадової інструкції від 19.12.2019, застосувати до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0142166), інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с.17-18).

На реалізацію вказаного наказу Департаментом кіберполіції Національної поліції України 27.04.2020 прийнято наказ №66 о/с "По особовому складу", яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0142166), інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77, з 30.04.2020 (т.1 а.с.19).

Позивач, вважаючи накази Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 23.04.2020 №123 "Про застосування дисциплінарних стягнень до лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_2 " в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та від 27.04.2020 №66о/с "По особовому складу" протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Згідно з ч.1 ст. 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст.47 вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 цього ж Закону, визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі Закон № 2337-VIII).

В розумінні частини 1 статті 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ч.2 цієї статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За ч.3 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ст. 12 Закону № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (ч.3 ст.11 Закону № 2337-VIII).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч.3 ст.13 Закону № 2337-VIII).

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Абзацами першим, другим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. У той же час під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено: перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Тобто, законодавством встановлено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку та недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно з статтею 14 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч.1, ч.4 ст.16 Закону № 2337-VIII).

Згідно з ч.3 ст.19 Закону № 2337-VIII під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звільнення пліцейського із служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок №893).

Розділом ІІ Порядку №893 визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

Пунктами 2, 4, 5 Розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Оскільки позивач порушення службової дисципліни заперечує та покликається на сумлінність виконання ним посадових обов`язків в ситуації, що була предметом службового розслідування, суд перевіряє обґрунтованість висновку відповідача щодо порушення ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 25.02.2020 №73 призначено проведення службового розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, та затримання за матеріалами зазначеного досудового розслідування ОСОБА_1 .

У ході службового розслідування було проаналізовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2020 у справі №686/5084/20 (т.1 а.с.102-104), повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 25.02.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (т.1 а.с.108-110), інформацію слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань О.Захарця від 21.04.2020 №7/76/14-01-01-20 (т.1 а.с.115-117), публікації в засобах масової інформації (т.1 а.с. 118-127), відібрано пояснення у ОСОБА_1 (т.1 а.с.133-134, 146-147), ОСОБА_4 (т.1 а.с.152-155), працівників відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції (т.1 а.с.164-175, 181-200), досліджено дані з електронної перепустки, записи з камер відеоспостереження ГУНП (т.1 а.с.201-204), журнали обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, обліку вихідних документів, реєстрації вихідних документів та документів, створюваних установою (т.1 а.с. 205-212, 217-219), доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України (т.1 а.с.213-216).

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому намірі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій.

Так, з матеріалів службового розслідування слідує, що дисциплінарною комісією встановлено, що 22.11.2019 за матеріалами лейтенанта поліції ОСОБА_1 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0004924 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.301 Кримінального Кодексу України, в якому свідком проходить гр. ОСОБА_4 . Відповідно до доручень слідчого Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 від 02.01.2020 №95/201/2020 та від 08.01.2020 №259/201/2020 за адресою проживання гр. ОСОБА_4 проведено обшук, вилучено комп`ютерну техніку, а також 09.01.2020 його опитано ОСОБА_1 .

В подальшому, за інформацією слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, встановлено, що 06.02.2020 близько 19.00 год. біля входу до адміністративного приміщення Головного управління Національної поліції в Житомирській області (за адресою: м.Житомир, вул.Старий бульвар, 5/37) гр. ОСОБА_4 , на прохання ОСОБА_1 зустрівся з ним, де під час розмови останній запропонував надати неправомірну вигоду в розмірі п`яти тисяч доларів США за підготовку позитивного експертного висновку у кримінальному провадженні №0004924 від 22.11.2019 та за вирішення питання щодо непритягнення його до кримінальної відповідальності.

Після цього, 19.02.2020 близько 19.40год. неподалік адміністративного приміщення Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_1 , продовжуючи реалізовувати свої наміри, спрямовані на отримання неправомірної вигоди, попередньо домовившись, зустрівся з гр. ОСОБА_4 , де у розмові між ними ОСОБА_1 запропонував надати йому частину неправомірної вигоди в сумі одна тисяча доларів США за підготовку позитивного експертного висновку та непритягнення до кримінальної відповідальності.

20.02.2020 близько 20.40год. ОСОБА_1 , з метою отримання указаної суми неправомірної вигоди, повідомив гр. ОСОБА_4 номер банківської карти АТ "Ощадбанк" для її перерахунку.

За вимогою ОСОБА_1 24.02.2020 о 17.15год. гр. ОСОБА_4 перерахував через термінал на банківську картку грошові кошти в сумі двадцять чотири тисячі гривень. Цього ж дня близько 18.00год. гр. ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 квитанцію про перерахунок коштів, у зв`язку з чим о 18.56год. за адресою: АДРЕСА_1 - останнього затримано. У ході особистого огляду у ОСОБА_1 виявлено та вилучено банківську картку АТ "Ощадбанк", на яку гр. ОСОБА_4 перерахував неправомірну вигоду та інші речі.

Таким чином, в порушення вимог п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.5, 6, 13, ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту ОСОБА_1 про контактування (зустрічі, спілкування) з гр. ОСОБА_4 , який проходив свідком у кримінальному провадженні №0004924 за ч. 1 ст.301 КК України, а саме 06, 19, 20, 24 лютого 2020 року та протягом іншого періоду 2020 року (по 24.02.2020 включно), за виключенням проведеного 03.01.2020 обшуку та 09.01.2020 допиту, безпосередньому керівнику майору поліції ОСОБА_2 рапортом не доповідав. Указані дії ОСОБА_1 від керівництва відділу приховав, заходів щодо усунення причин та умов, які можуть ускладнювати виконання обов`язків поліцейського не вжив, не сприяв керівництву в організації дотримання службової дисципліни, від виконання покладених на нього обов`язків самоусунувся, не утримався від дій які підривають авторитет Національної поліції, що у подальшому призвело до звернення 12.02.2020 гр. ОСОБА_4 із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, затримання 24.02.2020 та пред`явлення 25.02.2020 підозри ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України.

У порушення вимог п.1, 2 ч.1, ч.2 ст. 18, ч.1, 2, 3, 5 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", п.6 та 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, в частині виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", а також у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, ОСОБА_1 під час контактування (зустрічі, спілкування) 06, 19, 20, 24 лютого 2020 року та протягом іншого періоду 2020 року (по 24.02.2020 включно) з гр. ОСОБА_4 ніяких передбачених законодавством заходів та дій не вживав, свого безпосереднього керівника рапортом не інформував про виявлення кримінальних правопорушень або інших подій, у тому числі додаткових фактів за кримінальним провадженням №0004924 від 22.11.2019, за ч.1 ст.301 КК України, у якому проходить з гр. ОСОБА_4 у якості свідка.

Крім цього, у порушення ст.24 Закону України "Про запобігання корупції" в частині повідомлення безпосередньому керівнику про надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або при виявлені майна, що може бути неправомірною вигодою, ОСОБА_1 06, 19, 20 та 24.02.2020 не поінформував свого керівника ОСОБА_2 про можливе отримання інформації щодо перерахованих коштів гр. ОСОБА_4 , а також в порушення п.6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, в частині виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно не повідомив про це за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" та не вжив заходів щодо запобігання цьому правопорушенню.

Також, у ході службового розслідування вивчено виконавську дисципліну в частині розгляду доручень слідчого Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , які надходили до ВПК, за кримінальним провадженням №0004924 від 22.11.2019, в якому фігурує гр. ОСОБА_4 , а саме: від 02.01.2020 №95/201/2020 (вх. №09 від 02.01.2020), від 08.01.2020 №259/201/2020 (вх. №31 від 09.01.2020), від 15.01.2020 №792/201/2020 (вх. №40) та від 21.01.2020 №1043/201/2020 (вх. №61).

Так, згідно з журналом обліку вхідних документів (ін. №3) указані чотири доручення зареєстровані та згідно з проставленою резолюцією ОСОБА_2 "До виконання", останній доручив їх виконання ОСОБА_1 , без зазначення строку. Крім цього, у двох дорученнях слідчого від 02.01.2020 №95/201/2020 (вх. №09 від 02.01.2020) та від 08.01.2020 №259/201/2020 (вх. №31 від 09.01.2020) зазначена помилкова дата щодо проведення обшуку та огляду предметів "03.01.2019", на що керівник та виконавець не звернули увагу і ніяким чином не відреагували. Після їх виконання ОСОБА_1 лише через 41 календарний день після першої реєстрації доручення 02.01.2020 (а саме: 11.02.2020) підготував супровідний лист за №171/02/38/21-2020 та направив слідчому ОСОБА_3 зібрані матеріали за чотирма дорученнями на двадцяти шести сторінках, що підтверджується записом у журналі реєстрації вихідних документів ВПК в Житомирській області ДКП (ін. №4) та копією супровідного листа.

Таким чином, виконавець ОСОБА_1 та безпосередній керівник ОСОБА_2 допустили порушення вимог розділу II, п.1 розділу V Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 №503, та пп.24 п.14 розділу II Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом НПУ від 20.05.2016 №414, виконали доручення Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням №0004924 від 22.11.2019, а саме: від 02.01.2020 №95/201/2020 (вх. №09 від 02.01.2020) та від 08.01.2020 №259/201/2020 (вх. № 31 від 09.01.2020) - з порушенням тридцятиденного строку.

Службовим розслідуванням з`ясовано, що лейтенантом поліції ОСОБА_1 допущені діяння, несумісні з подальшим проходженням служби в поліції, оскільки: ним скоєно проступки проти інтересів громадян та служби; вчинені дії суперечать покладеним на нього обов`язкам та підривають довіру до нього, як представника влади; приводить до зниження іміджу поліції та довіри населення до поліцейських, як правоохоронців та силової структури, а також його дії призвели до написання заяви гр. ОСОБА_4 про вимагання у нього незаконних коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0004924 за ч.1 ст.301 КК України.

У свою чергу, лейтенант поліції ОСОБА_1 не передбачив негативні наслідки для авторитету служби Департаменту кіберполіції та Національної поліції України і діяв непрофесійно, порушив Присягу поліцейського, вчинив ряд дисциплінарних проступків при контактуванні, зустрічах з гр. ОСОБА_4 в частині недокументування його можливої протиправної діяльності, неповідомлення про такі контакти безпосередньому керівнику, неінформування його про надходженні пропозиції щодо неправомірної вигоди або про виявлення майна, що може бути неправомірною вигодою, а також допустив порушення виконавської дисципліни при виконанні доручень слідчого. Такі діє є безперечно негативним прикладом для працівників та поліцейських, а бездіяльність та байдужість до виконання покладених на нього обов`язків негативно впливає на загальний стан службової дисципліни та її підтримання у належному стані, що у свою чергу не сприяє морально-психологічному клімату в службових колективах і принижує високе звання поліцейського.

У ході проведення службового розслідування обставини, що пом`якшують відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_1 не встановлені. Обставинами, що обтяжують його відповідальність, є настання тяжких наслідків, що виразилися у зниженні та у підриві авторитету служби Департаменту кіберполіції, Національної поліції України та довіри населення України до поліцейських.

Дії та поведінка лейтенанта поліції ОСОБА_1 несумісні з подальшим проходженням служби в поліції та виконанням посадової інструкції інспектора відділу протидії корупції.

Згідно даного висновку відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що підтвердились.

Рекомендовано застосувати до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0142166), інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог п.1,2 ч.1, ч.2 ст.18, ч.1, 2, 3, 5 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", ст.24 Закону України "Про запобігання корупції", п.1, 2, 3, 5, 6, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, Присяги поліцейського, абз.1, 2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706, п.6 та 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за №223/33194, п.1 розділу V Інструкції з організації контролю за виконанням документів у національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.06.2016 №503, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12.07.2016 за №944/29074, пп.24 п.14 розділу ІІ Інструкції з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом НПУ від 20.05.2016 №414, та пп.3,4 п.1 та пп.10, 11, 20, 21, п.2 посадової інструкції від 19.12.2019.

В контексті даних процесуальних норм та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність проведення службового розслідування щодо позивача, призначеного наказом №73 від 25.02.2020.

В описовій частині висновку про результати службового розслідування викладено обставини вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (час, місце та спосіб вчинення), наслідки такого проступку, зазначено підтверджуючі документи та матеріали.

Також не знайшли свого підтвердження доводи позивача про наявність суперечностей між мотивувальною та резолютивною частинами висновку.

Разом з тим, твердження позивача про відсутність зазначення саме вступній частині висновку службового розслідування передбачених п.3 Розділу VI № Порядку №893 відомостей, зокрема дати і місця його складання (дата складання 23.04.2020 міститься в кінці резолютивної частини документу т.1 а.с.160), не спростовують висновків комісії щодо предмету службового розслідування та не вказують на порушення відповідачем правової процедури, яке б свідчило про незаконність висновків службового розслідування.

Слід зазначити, що висновок про результати службового розслідування підписано усіма членами дисциплінарної комісії, які несуть персональну відповідальність за достовірність викладених у ньому фактів. Окремої думки жоден з членів комісії не висловив. Висновок затверджено керівником Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника.

Щодо доводів скаржника, що порушення строків виконання доручень слідчого по іншому кримінальному провадженні не було підставою для призначення службового розслідування, колегія суддів зазначає, що в розумінні п.2 розд.І Інструкції з організації контролю за виконанням документів у Національній поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.06.2016 №503, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.07.2016 за №944/29074 (далі - Інструкція №503), виконавська дисципліна - неухильне додержання належного, своєчасного та якісного виконання посадовими особами органів та підрозділів поліції функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів, доручень, рішень, нормативно-правових актів, планів, програм тощо;

Згідно з п.1 розд.V Інструкції №503 строк виконання документа встановлюється Міністром, Головою Національної поліції України, першим заступником Голови Національної поліції України, заступниками Голови Національної поліції України, керівниками органів та підрозділів поліції. Якщо в резолюції або безпосередньо в документі термін виконання не зазначено, документ має бути виконаний не пізніше тридцятиденного строку, якщо законодавством не встановлено інший строк розгляду.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 та його безпосередній керівник ОСОБА_2 допустили порушення зазначених вимог - виконали доручення Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 за кримінальним провадженням №0004924 від 22.11.2019, а саме: від 02.01.2020 №95/201/2020 (вх. №09 від 02.01.2020) та від 08.01.2020 №259/201/2020 (вх. № 31 від 09.01.2020) - з порушенням тридцятиденного строку.

Ці обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами (т.1 а.с.207-219), що спростовує посилання представника позивача на недоведення факту порушення ОСОБА_1 виконавської дисципліни.

Разом з тим, судом першої інстанції слушно зазначено, що порушення позивачем виконавської дисципліни є лише додатковою підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і частково було прийнято на підставі відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні та неналежному виконанні професійних обов`язків, недотримання службової дисципліни, вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Департаментом кіберполіції Національної поліції України наказ від 23.04.2020 №123 "Про застосування дисциплінарних стягнень до лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_2 " прийнято на підставі матеріалів службового розслідування.

Зважаючи на викладене, відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією такого стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі "Горовенки та Бугара проти України" (Заяви №№36146/05 та 42418/05) п. 38).

Службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач власними діями порушив вимоги Закону №580-VIII, Дисциплінарного Статуту, Правил №1179, оскільки в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки ним було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Зазначена подія, що проявилась у неповідомленні (рапортом) безпосереднього керівника про виявлену або отриману інформацію під час контактування з гр. ОСОБА_4 про кримінальні порушення, надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або отримання, виявлення майна, яке може бути неправомірною вигодою, нескладання документів за фактами зустрічей і спілкування з ОСОБА_4 , порушення Присяги поліцейського, невжиття заходів щодо усунення причин та умов, що можуть ускладнювати виконання обов`язків поліцейського, несприяння в організації дотримання службової дисципліни, самоусунення від виконання покладених обов`язків, неутримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, що принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому.

Таким чином, проведення службового розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 відомостей за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, та затримання за матеріалами зазначеного досудового розслідування лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Житомирській області Департаменту кіберполіції переслідує законну мету, є необхідним для з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку та визначення виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

В ході судового розгляду справи наданими відповідачем доказами підтверджено, що при проведенні службового розслідування та оформлення його результатів висновком від 23.04.2020 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з дотриманням необхідної процедури та з урахуванням всіх обставин справи. Виданий на підставі висновку службового розслідування наказ №123 від 23.04.2020 «Про застосування дисциплінарних стягнень до лейтенанта поліції ОСОБА_1 та майора поліції ОСОБА_2 в частині застосування до лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України дисциплінарного стягнення та виданий відповідно до до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) наказ №66 о/с від 27.04.2020 відповідають критеріям правомірності, встановленим в частині другій статті 2 КАС України.

Доводи позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача у спірній ситуації та не підтверджують протиправності оскаржених наказів.

При цьому слід зазначити, що висновок за результатами службового розслідування за фактом внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 відомостей за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, та затримання за матеріалами зазначеного досудового розслідування лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Житомирській області Департаменту кіберполіції позивачем не оскаржено.Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Департамент кіберполіції Національної поліції України, приймаючи оскаржувані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, діяв у відповідності та в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством, зокрема Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, а застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення є співмірним вчиненому позивачем проступку та відповідає ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Таким чином, позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Житомирській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2020 року у справі №460/3995/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у період з 25.01.2021 по 05.02.2021 у відпустці постанова складена в повному обсязі 08.02.2021.