Справа № 480/943/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
09 лютого 2021 року Справа № 480/943/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Прилипчук О.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
03.02.2021 р. до Сумського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 25), в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» від 12.01.2021 р. № 18-174/16-21-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області.
2. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області.
Ухвалою суду від 04.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В обгрунтування заяви зазначив, що предметом даного спору по справі № 480/943/21 є протиправний наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» від 12.01.2021 р. № 18-174/16-21-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області.
Представник позивача вважає, що відповідач таким чином бажає уникнути виконання рішення суду, а також порушує п.п. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 р. № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», в якій зазначено, що Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, у разі, коли до 15 грудня 2020 р. документацію із землеустрою не подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до статті 117 Земельного кодексу України.
Позивач подав заяву про затвердження проекту землеустрою до 15.12.2020 р. враховуючи це та ту обставину, що відповідач повідомлений про розгляд справи, останній не мав права передавати зазначену земельну ділянку у комунальну власність.
У зв`язку з тим, що бажана до відведення земельна ділянка позивача фактично вже передана у комунальну власність, єдиним способом захистити права позивача є забезпечення позову шляхом заборони Буринській міській раді реєструвати за собою право комунальної власності на спірну земельну ділянку, а тому просить застосувати вищезазначені заходи забезпечення позову.
Дослідивши доводи клопотання представника позивача про забезпечення позову, суд приходить висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Так, зі змісту адміністративного позову суд встановив, що позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки» від 12.01.2021 р. № 18-174/16-21-СГ, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, а також зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що незастосування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Проте, суд не приймає до уваги зазначені доводи та зазначає наступне.
Положеннями ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З положень даної статті вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.
Згідно статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, шляхом зупиненням дії індивідуального акта або нормативно- правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, суд зауважує, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Виходячи з наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
З поданої заяви про забезпечення позову не вбачається обґрунтованості підстав вжиття таких заходів, оскільки заявником лише вказано, що невжиття заходів забезпечення істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Сам факт подання позову не може бути підставою для вжиття заходів його забезпечення.
Крім цього, суд зазначає, що наказ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну" №2-ОТГ, на який посилається у заяві про забезпечення позову представник позивача, прийнято 26.01.2021, а дану позовну заяву подано 03.02.2021 р.
Таким чином, у ході розгляду заяви судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Виходячи з наведеного, подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Суддя О.А. Прилипчук