Справа № 944/2296/20
Суддя: Швед Н. П.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/2296/20
Провадження №2-а/944/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Козака О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Ганича Петра Петровича про скасування постанови серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020року про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Ганича Петра Петровича про скасування постанови серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020року про накладення адміністративного

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 05.05.2020 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Ганичем П.П. було винесено постанову ДПО18 №708922 відповідно до якої він, 05.05.2020 року о 18 год 15 хв на автодорозі Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом марки «МАN L2000» д.н.з. НОМЕР_1 під час здійснення маневру обгону перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяла смугу дорожнього руху у протилежних напрямках 1.1, чим порушив п.п.8.5.1.ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вважає винесену постанову незаконною та необгрунтованою, оскільки, на посту в Нижніх Воротах він зупинився на вимогу поліцейських які повідомили його що він під час здійснення маневру обгону перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяла смугу дорожнього руху у протилежних напрямках 1.1, чим порушив п.п.8.5.1.ПДР України, тобто вчинив адмінправопорушення передбачене ч.1 ст.122КУпАП. Оскільки на даній ділянці дороги він жодних порушень ПДР України він не вчиняв,то попросив у працівника поліції надати докази які б підтверджували порушення ним ПДР України. На звертаючи уваги на його пояснення без роз`яснення йому прав передбачених ст.268КУпАП та без належних і допустимих доказів , було винесено оскаржувану постанову.

Просить позов задовольнити. Скасувати постанову серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Ухвалою від 14.05.2020 року призначено спрощений порядок розгляду справи.

В судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду скерував заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, 14.07.2020 року на адресу суду скерував відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування відзиву представник відповідача покликається на те, що вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Позивач користуючись правами щодо оскарження дій правоохоронних органів намагається уникнути адміністративної відповідальності. Звертає увагу суду на те, що поліцейським вівся відеозапис на портативний відеореєстратор, який закріплений на форменому одязі, на такому чітко зафіксовано, що позивач був ознайомлений з правами, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а відтак доводи позивача стосовно не ознайомлення його з правами не відповіають дійсності, також на зворотній стороні копії постанови, яку отримав позивач міститься перелік прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Крім цього, інспектором в ході розгляду справи було оцінено пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості доказів, та за результатами їх оцінки, було прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення.

Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст.283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тобто оскаржувана постанова є правомірною та винесена в повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції Ганич П.П. Просить у задоволенні заявленого позову відмовити.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, слід прийти до наступного.

Судом встановлено, що 05.05.2020 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Ганичем П.П. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020 року.

Відповідно до змісту винесеної постанови, ОСОБА_1 05.05.2020 року о 18 год 15 хв на автодорозі Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом марки «МАN L.2000» д.н.з. НОМЕР_1 під час маневру обгону перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяла смугу дорожнього руху у протилежних напрямках 1.1, чим порушив п.п.8.5.1.ПДР України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах,а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в

межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з

дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об?єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

З матеріалів справи вбачається, що до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З долученого до матеріалів відзиву DVD-диску з портотивного відеореєстратора нагрудної камери не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, з даного запису вбачається лише сам процес складання постанови відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі

про адміністративне правопаорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому даний диск не є належним доказом, з якого б вбачалося вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В оспорюваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст.7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на

підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу

провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Всупереч вимогам ч.2 ст.79 КАС України відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення, однак такі відпоавідачем суду не надані При тому, що представник поліції на такі посилається у поданому відзиві.

Відповідно до вимог ч.1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім

аргументам учасників справи.

В силу вимог ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.3 ч.3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

В рішенні у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України», висловив позицію, що принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП оскільки, оскаржувана постанова винесена без належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративно правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та не долучено відповідачем доказів, на яких ґрунтується постанова про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 під час розгляду оскаржуваної постанови було позбавлено права на юридичну допомогу адвоката чи іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, тобто було порушено також його право на захист.

Беручи до уваги викладене, постанову серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст.122 КУпАП слід скасувати та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 229, 242-244, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Ганича Петра Петровича про скасування постанови серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №708922 від 05.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

Відповідач: Управління патрульної поліції у Закарпатській області

юридична адреса: вул.О.Кошового, 2

м.Ужгород Закарпатської області

Суддя Швед Н.П.