Справа № 465/4867/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 465/4867/19 пров. № А/857/1127/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився,

відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Шиміна Олега Паловича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 24 грудня 2020 року у справі № 465/4867/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Мартьянова С.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся у Франківський районний суд м. Львова з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області (далі ДЕІ у Львівській області, відповідач,) у якій просив скасувати постанову № 935-02 від 15 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за ст. 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що викладені у постанові висновки про вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 82 КУпАП не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені жодними доказами, оскільки ні він, а ні інші члени родини не скидають жодних рідких відходів, а житловий будинок, що по АДРЕСА_1 , обладнаний децентралізованою системою каналізації із застосуванням локальних очисних споруд, яка складається із септиків (відстійників) в кількості трьох штук. З огляду на відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП, вважає, що постанова від 15.07.2019 року № 935-02 про накладення адміністративного стягнення є протиправною.

Також позивач зазначав, що відповідач, накладаючи адміністративне стягнення за скидання рідких побутових відходів з житлового будинку по АДРЕСА_1 , не дослідив питання, що ОСОБА_1 не є власником вказаного житлового будинку, а відтак у його діях не може бути складу правопорушення.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.

Із вказаною постановою суду першої інстанції позивач не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що безпідставними є висновки суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 82 КУпАП, оскільки ні в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні в процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення.

Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував той факт, що позивач не є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відтак, навіть при встановленні факту скидання відходів з цього будинку, він не може бути суб`єктом розглядуваного правопорушення. При цьому суд першої інстанції в порушення абз. 2. ч. 2. ст. 77 КАС України безпідставно прийняв до уваги довідку виданою Славським комунальним водоканалізаційним підприємством 12.09.2019 № 113 про те, що ОСОБА_1 не надавались послуги по вивезенню рідких побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана довідка не була покладена в основу прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, а від так відповідач не може посилатися на цю довідку, як на доказ під час судового розгляду цієї справи. Більше того, така довідка стосується будинку, власником якого не є позивач та не містить об`єктивної інформації по наданню послуг по вивезенню рідких побутових відходів.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.07.2019 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 013194

Суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 здійснив скидання з власного житлового будинку по АДРЕСА_1 рідких відходів за зовнішніми ознаками схожими на нечистоти в дренажну систему автодороги, що є порушеннями ст.ст. 32, 33 Закону України «Про відходи».

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що злив жодних відходів не проводився, житлова зона обладнана септиками згідно екологічних норм.

09.07.2019 позивачем на адресу відповідача скеровано пояснення у якому висловлено прохання відкласти розгляд справи на інший день, а також надано пояснення про те, що ним не здійснювалося жодних порушень екологічних норм, житловий будинок обладнаний децентралізованою схемою каналізації із застосуванням локальних очисних споруд, яка складається із септиків (відстійників) в кількості 3 штук та була продемонстрована громадському інспектору.

Постановою від 15.07.2019 року № 935-02, заступником начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Коханець І.М. визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся за захистом свої прав та інтересів до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що відповідач надав суду довідку Славського комунального водоканалізаційного підприємства від 12.09.2019 року №113, у якій вказується, що по АДРЕСА_1 послуги з вивезення рідких побутових відходів з індивідуального житлового будинку за вищевказаною адресою протягом останніх трьох років не надавалися.

Суд також зазначив, що є недоцільними посилання представника позивача на те, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , а не позивачу, оскільки у вказаній вище довідці зазначається, що послуги з вивезення рідких побутових відходів протягом останній трьох років не надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , а не конкретно ОСОБА_1 .

Також суд вважав, що дані обставини підтверджуються тим, що і в протоколі № 013194 від 01.07.2019 року і в постанові про накладення адміністративного стягнення від 15.07.2019 року № 935-02 зазначається саме адреса: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Для можливості притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Такі висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 та п.п. 14 29 постанови Верховного Суду від 18.06.2020 по справі 686/14075/16-а.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП, яка передбачає, що порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення - тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 17 Закону України «Про відходи», передбачено обов`язок суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами.

Обов`язки громадян України, у сфері поводження з відходами, визначений ст. 15 зазначеного Закону, якою передбачено, що громадяни України зобов`язані: а) дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; б) вносити в установленому порядку плату за послуги з поводження з побутовими відходами; в) виконувати інші обов`язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Згідно зі ст. 32 вказаного Закону, визначено заходи щодо обмеження та запобігання негативному впливу відходів, і ця норма закону містить відповідні пункти.

Згідно зі ст. 33 цього ж Закону, встановлено вимоги щодо зберігання та видалення відходів, зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення); на кожне місце чи об`єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об`єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об`єктів; видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов`язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення; зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання; визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об`єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами. Забороняється змішування чи захоронення відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія. Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів, у тому числі побутових, у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням норм і правил, передбачених законодавством України.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП ).

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з цим, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У постанові від 26.04.2018 по справі № 338/855/17 Верховний Суд вказав, що постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи викладені положення та суть правопорушення зазначеного у протоколі та оскаржуваній постанові, у розглядуваному випадку, для того щоб притягнути позивача до адміністративної відповідальності, відповідач повинен був на підставі належних та допустимих доказів встановити сам факт адміністративного правопорушення, тобто чи мало місце скидання рідких відходів, а також те, що таке скидання здійснено позивачем, тобто внаслідок його протиправних дій.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що мало місце скидання саме відходів у вигляді нечистот, а також того, що таке скидання здійснено саме позивачем ОСОБА_1 .

Із постанови ДЕІ у Львівській області № 935-02 від 15 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу вбачається, що документами, на підставі яких відповідачем винесено цю постанову став протокол про адміністративне правопорушення та пояснення позивача від 09.07.2019.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач заперечував факт скидання відходів, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім цього, відповідач розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не спростував наведених позивачем доводів викладених у письмових поясненнях від 09.07.2019 про те, що ним не скидались жодні відходи, а будинок по АДРЕСА_1 обладнаний локальною каналізаційною системою.

Колегія суддів критично оцінює прийняття судом першої інстанції до уваги довідки виданої Славським комунальним водоканалізаційним підприємством від 12.09.2019 № 113 про те, що послуги ОСОБА_1 по вивезенню рідких відходів за адресою АДРЕСА_1 не надавались, оскільки позивач не є власником будинку за вказаною вище адресою, що підтверджується наявною у справі інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та не може виступати замовником будь-яких послуг для цього будинку. Окрім того, така довідка видана після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак не могла бути покладена в основу прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції наголошує на те, що згідно абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

В пункті 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів, що позивач - ОСОБА_1 01.07.2019 здійснив порушення поводження з відходами під час утилізації біля житлового будинку по АДРЕСА_1

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог, статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову яка суперечить чинному законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідач не довів належними та достатніми доказами перед судом правомірності оскаржуваної постанови. В оскаржуваній постанові не викладена об`єктивна сторона правопорушення, не вказано чим підтверджується порушення, відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_1 здійснив порушення вимог щодо поводження з відходами неподалік житлового будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 82 КУпАП, постанова від 15.07.2019 серії № 935-02 про накладення адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відтак доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, таке рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Частиною 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 630 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією про сплату № 84869 від 28.01.2021 (а.с. 85).

Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, витрати по оплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної екологічної інспекції у Львівській області.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 243 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шиміна Олега Паловича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 24 грудня 2020 року у справі № 465/4867/19 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Державної екологічної інспекції у Львівській області № 935-02 від 15 липня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за ст. 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп. сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 09 лютого 2021 року.