Справа № 826/10490/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Київ № 826/10490/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення № 1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач 1, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві), Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач 2, ГУ ДФС у м. Києві) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року;

- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку з дати анулювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ДПІ прийнято рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку, на підставі акта перевірки №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року, яким встановлено порушення абз. 3 п. 299.10. ст. 299 Податкового кодексу України, а саме, наявність у позивача податкового боргу на кожне перше місяця протягом двох послідовних кварталів. Позивач вважає вказане безпідставним та необґрунтованим, з огляду на те, що платником допущено помилку під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. Звертає увагу суду, що вчасно та в повному обсязі сплачував податки та інші платежі до бюджету, а податкова вимога щодо погашення заборгованості по сплаті єдиного податку, ані в 2015, ані в подальшому на його адресу не надходила.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва судді від 17.07.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до статей 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У відзиві, поданому через канцелярію суду 25.10.2018 року представник ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві просить прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що у відповідача на той момент були наявні всі правові підстави щодо прийняття рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку та рішення в порядку визначеного чинного законодавства, оскільки в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 станом на 30.09.2015 року рахувалась загальна заборгованість в сумі 242, 11 грн.

Позивачем 12.11.2018 року через канцелярію суду подано відповідь на відзив, де зазначено, що ним своєчасно сплачено єдиний податок, який зарахований до Державного бюджету України, але у платіжному дорученні позивачем в призначенні платежу допущена помилка в ідентифікаційному коді підприємця.

У судовому засіданні 06.02.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача 2 заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач 1 явку уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача 1, оглянувши матеріали справи, суд, на підставі письмових заяв учасників справи, ухвалив про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 зареєстровано юридичну особу 30.07.2019 року, номер запису: 1 086626, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про здійснення процесуального правонаступництва відповідача у справі, а саме замінити відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () на правонаступника - Головне у правління Державної податкової служби у м. Києві ().

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до витягу з реєстру платників податку від 06.03.2015 року №02 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та з 01.03.2015 року перебуває на другій групі платників єдиного податку.

На підставі акту про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування від 30.09.2015 року №1227/2653-1705-12 , Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві встановлено порушення позивачем умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів абз. 8 пп. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, абз. 3 п. 299.10. ст. 299 Податкового кодексу України, сума податкового боргу 274, 11 грн.

На підставі вказаного акту прийнято рішення №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_1 . Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку є: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Згідно платіжного доручення №3 від 17.03.2015 року з власного розрахункового рахунку перераховано єдиний податок за березень 2015 року в сумі 243, 60 грн., платником є ФОП ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , а отримувачем є УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва. Кошти перераховано на розрахунковий рахунок №0005, код 38012871 (єдиний податок). Призначення платежу: ; 1805400;01 Єдиний податок за березень 2015 рік. Тобто, допущено помилку в ідентифікаційному коді.

Позивачем 01.10.2015 року №14-п та 05.10.2015 року №2-п до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві подано заяви про зарахування коштів, де зазначено, що ним помилково при заповнені реквізитів призначення платежу в платіжному дорученні вказано невірний номер за Державним реєстром фізичних осіб замість ) та внаслідок невірного зазначення реквізитів просить зарахувати сплату відповідних бюджетних платежів на його користь.

Згідно повідомлення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.03.2018 року №2243/Д/26-53-13-02 позивачу повідомлено про відмову у прийнятті звітності, оскільки подана податкова декларація єдиного податку - з фізичних осіб не відповідає нормам заповнення та змісту відповідних податку та збору, у зв`язку з тим, що ОФП Двірко Володимир Миколайович знаходиться на загальній системі оподаткування з 01.10.2015 року.

На підставі чого представником позивача подано адвокатський запит №1-13/05 від 07.05.2018 року до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві листом №3216/Д/26-53-13-02 від 14.05.2018 року надано відповідь, згідно з якою, станом на 30.09.2015 року в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 обліковувався податковий борг у сумі 274, 11 грн. по єдиному податку з фізичних осіб та надано рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 30.09.2015 року №1227/2653-1705-12.

Згідно роздруківки, наявної в матеріалах справи, в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 станом на 30.09.2015 року рахувалась заборгованість в сумі 242, 11 грн., яка виникла по єдиному податку з фізичних осіб у зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_1 суми узгодженого грошового зобов`язання у строк, встановлений Податковим кодексом України.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Право на проведення органами державної податкової служби камеральних перевірок встановлено п. 75.1 ст. 75 ПК України, у відповідності до якого камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального (п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України).

У відповідності до п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 86.2 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки, у разі встановлення порушень, складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі ДПС вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.

Так, відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі також - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п.38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 300.1. ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Натомість, положеннями п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як вбачається з норм ПК України, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку. А саме згідно п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно ж до п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п.299.11 ст.299 ПК України).

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1465/17.

В даному випадку судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку стало відображення у картці особового рахунку позивача станом на 30.09.2015 року заборгованість в сумі 242, 11 грн.

З матеріалів справи висновується, що платіжним дорученням №3 від 17.03.2015 року з власного розрахункового рахунку перераховано єдиний податок за березень 2015 року в сумі 243, 60 грн., однак, у вказаному платіжному дорученні, в графі «призначення платежу» допущено помилку в ідентифікаційному коді, що не заперечується представником відповідача 1 у поданому ним відзиві по справі. У зв`язку з чим позивачем подавались заяви до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві з проханням, що внаслідок невірного зазначення реквізитів, зарахувати на сплату відповідних бюджетних платежів на користь платника ФОП ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) разом з копіями платіжних доручень.

Відповідно до п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 10 Закону «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 №928-VIII встановлено, що до доходів належать надходження, визначені частиною другою статті 29 Бюджетного кодексу України (крім надходжень, визначених статтею 11 цього Закону) з урахуванням особливостей, визначених пунктами 17 та 17-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України,

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (частина перша ст. 43 Бюджетного кодексу України).

Згідно із частиною п`ятою статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, п.22.4 ст. 22 Закону України від 05.04.2001 № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Отже, в межах спірних правовідносин позивачем своєчасно сплачено єдиний податок, який зарахований до Державного бюджету України, але у платіжному дорученні позивачем помилково зазначений інший бюджетний рахунок. Відтак, позивач, як платник податків вчинив дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету. Помилкове визначення під час сплати суми податкового зобов`язання бюджетного рахунку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений Податковим кодексом України строк.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.04.2018 у справі № 804/2100/17.

Таким чином, сплата коштів до відповідного бюджету (місцевого бюджету) за самостійно узгодженим позивачем податковими зобов`язаннями була здійснена своєчасно, оскільки кошти (єдиний податок з фізичних осіб) хоч і не були перераховані на рахунок в органі казначейства, відкритий для сплати єдиного податку до бюджету Дніпровського району м. Києва, однак помилкове зазначення рахунку не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок, та як наслідок до відповідного місцевого бюджету. А тому зазначення неправильного рахунку не може у даному випадку вважатися підставою для висновку про несплату позивачем податкового зобов`язання та застосування до нього штрафу на підставі статті 126 ПК України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Необґрунтованість рішення є підставою для його скасування, якщо під час розгляду справи в суді не встановлено фактичних обставин, що надають можливість прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини першої статті71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною другою статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду даної справи відповідачем в порядку виконання обов`язку, передбаченого частиною другою статті 71 КАС України, не доведено суду, а судом не встановлено наявності обставин, передбачених п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз.3 п.299.10 ст. 299 ПК України, для анулювання реєстрації платника єдиного податку. Отже, контролюючим органом не доведено законність та обґрунтованість акта перевірки та оскаржуваного рішення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1227/2653 від 30.09.2015 року, а також зобов`язання Головне управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку з дати анулювання.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно з вимогами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача у сумі 3524,00 гривень, сплачені згідно з дублікатом квитанції від 07.03.2018 року №0.0..1 підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 255 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1227/2653-1705-12 від 30.09.2015 року;

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як платника єдиного податку з дати анулювання.

4. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач 1 - Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса: 02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, 24-Б);

Відповідач 2 - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденко, 33/19).

Повне судове рішення складено 05.02.2021 року

Суддя Л.О. Маруліна