Справа № 826/22199/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м. Київ № 826/22199/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Віра"
до Головного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 11.08.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказував, що при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючим органом не враховано факту реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» на території зони АТО, а саме: у місті Донецьк, що у відповідності до пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключає можливість застосування до останнього штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску. Крім того, за твердженням позивача, податкова вимога від 05.01.2015 №Ю-14565-25, якою визначено розмір недоїмки товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» з єдиного внеску, скасована у порядку адміністративного (досудового) оскарження.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв`язку з наявною у товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» недоїмкою з єдиного внеску, на яку нараховано штраф та пеня, що підтверджується відомостями з особової картки платника єдиного внеску.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016, адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2020 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2020 прийнято справу №826/22199/15 до провадження суддею Бояринцевою М.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2020 замінено відповідача - Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.

Під час нового розгляду адміністративної справи представником Головного управління ДПС у м. Києві подано відзив на позовну заяву, де останній стверджував про правомірність прийнятого рішення. Зокрема, представник відповідача вказував, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов`язань платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція. Окрім цього, представник ГУ ДПС у м. Києві звертав увагу суду, що за період з 14.04.2014 по 21.11.2014 недоїмка в ІКП відсутня, у зв`язку із чим штрафна санкція за вказаний період не застосовувалась.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній зазначає, що контролюючим органом не виконано вимоги суду, а саме не надано деталізований розрахунок штрафних санкцій з розбивкою за окремими платежами за період з 14.04.2014 до 08.12.2014 та після цієї дати та наполягає на тому, що відсутні підстави для застосування до останнього штрафних та фінансових санкцій, що, у тому числі підтверджено Верховним Судом в межах даної адміністративної справи.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 11.08.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» застосовано штраф у розмірі 25 806,03 грн. (за період з 21.11.2014 по 20.03.2015 (10% до 01.01.2015), штраф у розмірі 69 297,22 грн. (за період з 21.01.2015 по 30.06.2015 (20% з 01.01.2015) та нараховано пеню у розмірі 37 039,22 грн., що у загальному розмірі складає 132 142,47 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2020 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові Верховний Суд виходив з необхідності встановити обставини, пов`язані із правильністю нарахування штрафних санкцій. Відповідно до постанови Верховного Суду, з метою виокремлення правомірно застосованої суми штрафної санкції від тієї, яка застосована безпідставно необхідно витребувати у відповідача деталізований розрахунок штрафних санкцій з розбивкою за окремими платежами за період з 14.04.2014 до 08.12.2014 та після цієї дати, з`ясувати підстави скасування податкової вимоги від 31.03.2015 та періоди нарахування недоїмки, які були охоплені.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням висновків Верховного Суду в постанові від 29.05.2020, суд звертає увагу на наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з частиною сьомою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

При цьому, приписами частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається: день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів, а у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (пункти 1 та 2 частини десятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

У силу частин другої та третьої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Крім того, у відповідності до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла до 01.01.2015 (до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 №77-VIII), орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У свою чергу, пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла після 01.01.2015, визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, застосування до позивача штрафу за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 10% (до 01.01.2015) та у розмірі 20% (після 01.01.2015), а також нарахування пені у розмірі 0,1% від суми недоїмки безпосередньо передбачено наведеними законодавчими положеннями.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем під час судового розгляду даної адміністративної справи не заперечувалося факту наявності в останнього недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Водночас, останнім наголошено, що рішенням Державної фіскальної служби України від 31.03.2015 №6620/6/99-99-10-01-07-15 податкова вимога державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 05.01.2015 №Ю-14565-25, якою Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» станом на 31.12.2014 визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 180905,66 грн., скасована та вважається відкликаною.

У той же час, суд звертає увагу, що у вказаному рішенні Державної фіскальної служби України від 31.03.2015 №6620/6/99-99-10-01-07-15 наголошено, що у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2015 №Ю-14565-25 передчасно зазначено дату набрання законної сили, відтак, дана вимога підлягає скасуванню. Разом з тим, дане порушення не скасовує суму недоїмки по суті. Факт наявності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31.12.2014 у розмірі 180 905,66 грн. також підтверджується наявною у матеріалах справи копією особової картки платника єдиного внеску.

Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог також наголошено, що пункт 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключає можливість застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, оскільки до грудня 2014 року вказане товариство було зареєстровано у місті Донецьк, який віднесено до зони АТО.

Так, приписами пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Враховуючи викладене, платники єдиного внеску, які перебувають на обліку у фіскальних органах, розташованих на території визначених переліком населених пунктів, де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на період АТО, звільняються від своїх обов`язків, зокрема щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати ЄВ, подання звітності тощо.

При цьому, у разі зміни місцезнаходження/місця проживання з території Луганської та Донецької областей (територій, де здійснюється антитерористична операція) на інші території України запроваджено механізм, який дозволяє перереєструвати бізнес із зони АТО в інші регіони України. Після взяття на облік платники сплачують податки, збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, подають податкові декларації (звіти, розрахунки) та виконують інші зобов`язання платників на контрольованих територіях України.

Вказана позиція викладена у листі Державної фіскальної служби України від 25.11.2015 №25921/10/28-10-06-11.

У відповідності до наявних у матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 08.12.2014 вчинено реєстраційну дію за №2015562 щодо змін до установчих документів, зміни місцезнаходження, зміни складу або інформації про засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра», а вже 10.12.2014 видано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно з якою в якості місцезнаходження позивача зазначено місто Київ, площа Спортивна, 3-В.

З огляду на вказане вбачається, що у період з 14.04.2014 по 08.12.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» на підставі положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» було звільнено від застосування до нього штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Вказаний висновок суду грунтується також на підході, висловленого у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №826/22199/15.

З огляду на зазначене, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву поданого під час нового розгляду даної справи щодо не виконання позивачем належним чином вимог статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», і як наслідок правомірність прийнятого рішення про застосування штрафних санкцій, суд вважає безпідставними.

Між тим, згідно з доданим до оскаржуваного рішення розрахунком штрафної санкції, вбачається, що нарахування штрафу відбувалось у період з 21.11.2014 по 30.06.2015, відтак, розрахунковий період включає у себе, у тому числі, і період, протягом якого позивач звільнений від нарахування штрафу і пені за несвоєчасне сплату єдиного внеску.

У постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №826/22199/15 суд вказував про необхідність, серед іншого, витребувати у відповідача деталізований розрахунок штрафних санкцій з розбивкою за окремими платежами за період з 14.04.2014 до 08.12.2014 та після цієї дати з метою виокремлення правомірно застосованої суми штрафної санкції від тієї, яка застосована безпідставно.

Ухвалою суду від 25.06.2020 витребувано від відповідача деталізований розрахунок штрафних санкцій з розбивкою за окремими платежами за період з 14.04.2014 до 08.12.2014 та після цієї дати, інформацію щодо підстав скасування податкової вимоги від 31.03.2015 та періоди нарахування недоїмки, які були охоплені.

Витребування вказаних документів також було обумовлено висновками Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №826/22199/15, відсутність яких, в свою чергу і було підставою для направлення адміністративної справи на новий розгляд.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 4 ст. 77 КАС України).

При цьому, відповідно до частини 6 статті 77 КАС Україну якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Окрім того, такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи те, що відповідачем не надано до суду розрахунок штрафних санкцій з розбивкою за окремими платежами за період з 14.04.2014 до 08.12.2014 та після цієї дати з метою виокремлення правомірної застосованої суми штрафної санкції від тієї, яка застосована безпідставно, суд вважає, що ГУ ДПС у м. Києві не виконано обов`язок встановлений частиною 2 статті 77 КАС України, тобто не доведено належними та достатніми доказами правомірність застосованих до позивача штрафних санкцій.

Суд акцентує увагу на тому, що ГУ ДПС у м. Києві надано інформацію з інтегрованої картки платника податку - позивача, а не здійснений ним розрахунок, у відповідності до вимог ухвали суду та висновків Верховного Суду. Вказана інтегрована картка не дає суду, в повній мірі, перевірити правомірність прийнятого контролюючим органом рішення.

Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Варто відмітити, що судом з метою повного та всебічного розгляду справи здійснено дії з метою офіційного з`ясування обставин справи, а саме витребувано від контролюючого органу необхідні документи, однак такі вимоги суду проігноровано.

Суд наголошує, що із наданих відповідачем документів неможливо виокремити розмір штрафу та пені, нарахованих у період з 14.04.2014 по 08.12.2014, тобто у період звільнення позивача від сплати останніх.

З урахуванням наведеного, суд вважає наявними підстави для скасування спірного рішення, адже відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, з урахуванням обставин звільнення позивача у період з 14.04.2014 по 08.12.2014 від сплати штрафу та пені.

Варто також додати, що при вирішенні спору по суті судом дотримано принцип змагальності, забезпечено право надання контролюючим органом відповідних доказів, проте останнім таке право та обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення проігноровано.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 77, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Віра» (01601, м. Київ, вул. Спортивна, б. 3-В, ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 11.08.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржене за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева