Справа № 420/3295/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/3295/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби, про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Одеської митниці ДФС

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» (далі - ТОВ «АВТОБУС 365») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000246/2 від 14 листопада 2019 року за митною декларацією №UA500060/2019/036969 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/00802.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ТОВ «АВТОБУС 365» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000246/2 від 14 листопада 2019 року за митною декларацією №UA500060/2019/036969, а також картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/00802.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «АВТОБУС 365» сплачений судовий збір в сумі 8 623,31 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «АВТОБУС 365» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для оформлення товару за першим методом, надано всі передбачені, законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а відтак митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Суд, за проведеним аналізом доводів Одеської митниці Держмитслужби, зробив висновки, що остання, не надала доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Одеська митниця Держмитслужби просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що при дослідженні митним органом документів щодо поставки імпортованого товару, в них були виявлені розбіжності, неточності, а також вони не містили інформації щодо складових митної вартості товару.

Так, на думку скаржника, суд першої інстанції не звернув уваги на таке:

1) відповідно до п.3.4 зовнішньоекономічного контракту від 26 липня 2019 року №252019, поставка товару здійснюється на умовах DAT- Одеса, але в рахунку-фактурі від 26 липня 2019 року №252019 умови поставки товару не вказані;

2) експертний висновок про вартісні характеристики товару від 01 листопада 2019 року №10/2 стосується автобусу іншої моделі, відмінній від заявленої в митній декларації;

3) назва іноземного суб`єкта даної зовнішньоекономічної операції в зовнішньоекономічному контракті від 26 липня 2019 року №252019, в банківському платіжному документі, що стосується товару від 18 жовтня 2019 року №25, відрізняється від назви в митній декларації та інших супровідних документах.

Резюмуючи викладене, суб`єкт владних повноважень вважав, що діяв на підставі та в межах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

24 листопада 2020 року ТОВ «АВТОБУС 365» надало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляцію, в якому виклало правову позицію, що міститься в рішенні суду першої інстанції і з якою воно повністю погоджується.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «АВТОБУС 365» є юридичною особою (), видами діяльності якої є: 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у. (основний); 45.11 - торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.19 - торгівля іншими автотранспортними засобами; 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів); 49.31 - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.39 - інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.

26 липня 2019 року між ТОВ «АВТОБУС 365» (Покупець) та компанією ASMIR DENJAGIC AUTOBUS AND PARTNER (Продавець) укладено контракт №252019, за Яким Продавець передає у власність Покупця пасажирський автобус, який був у використанні, а Покупець приймає товар та зобов`язується його оплатити в строк та у порядку, передбаченому у цьому контракті (т.1 а.с.14-17).

Предметом продажу, за даним контрактом, є автобус марки MAN, номер А21, 2009 року випуску з номером шасі (VIN) НОМЕР_1 , який був у використанні, вартість якого становить 4 500,00 євро.

Поставка товару, згідно контракту №252019, здійснюється на умовах DAT- Одеса протягом 10 днів з моменту оплати товару, а оплата повинна бути проведена до моменту поставки (100% попередня оплата) на підставі виставленого рахунку (інвойсу) в строк до 01 грудня 2019 року.

26 липня 2019 року компанією ASMIR DENJAGIC AUTOBUS AND PARTNER виставлено ТОВ «АВТОБУС 365» рахунок-фактуру (invoice) №252019, в якому зазначена вартість автобусу марки MAN, тип А21, 2009 року випуску з номером шасі (VIN) НОМЕР_1 у розмірі 4 500,00 євро. Як вбачається зі змісту вказаного рахунку-фактури, для цього інвойсу діють умови та положення контракту №252019 від 26 липня 2019 року (т.1 а.с.18).

18 жовтня 2019 року позивачем подано до філії Одеське ОУАТ «ОЩАДБАНК» платіжне доручення в іноземній валюті №25 на перерахування 4500,00 євро компанії ASMIR DENJAGIC AUTOBUS AND PARTNER в якості оплати за автобус MAN A21 у відповідності до контракту №252019 від 26 липня 2019 року та інвойсу №252019 від 26 липня 2019 року (т.1 а.с.81).

Того ж дня на автобус MAN A21, (VIN) НОМЕР_1 , 2009 року випуску видано сертифікат відповідності EUR.1 №А658514 (т.1 а.с.82).

Відповідно до експортної митної декларації від 21 жовтня 2019 року 19SK5264EX91645303, вартість автобусу MAN A21, (VIN) НОМЕР_1 , 2009 року випуску, визначена на рівні 4 500,00 євро.

13 листопада 2019 року декларант позивача, який діяв на підставі договору поручення №0404 від 23 травня 2019 року, з метою здійснення митного оформлення придбаного автобусу, подав митну декларацію №UA500060/2019/036969 (т.1 а.с.91-92), в якій визначив його митну вартість у розмірі 4 500,00 євро та зазначив такі характеристики товару:

автобус, що був у використанні, марки MAN; модель NL273 LPG; календарний рік виготовлення-2009; модельний рік-2009; номер кузова (VIN) НОМЕР_1 ; тимчасовий транзитний номер - НОМЕР_2 ; адаптований для роботи зрідженим нафтовим газом; робочий об`єм циліндрів двигуна-12816 куб. см; потужність двигуна-200 кВт; фактичний пробіг-569261 км; колір-червоний; колісна формула 4х2; загальна кількість місць для сидіння, включаючи водія-31, стоячий місць-42; призначений для перевезення людей на дорогах загального користування; маса в разі максимального навантаження-18000 кг; відповідає екологічним нормам «Євро-5»; ТЗ має сліди відновлення, сліди витікання мастила; виробник-MAN NUTZFFHRZEUGE AKTIENGESELLSCHAFT; країна виробництва-DE.

На підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, до митної декларації №UA500060/2019/036969 від 13 листопада 2019 року декларант подав такі документи:

рахунок-фактура №252019 від 26 липня 2019 року;

сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 А658514 від 21 жовтня 2019 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3;

банківський платіжний документ, що стосується товару, №25 від 18 жовтня 2019 року;

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №10/2 від 01 листопада 2019 року;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №252019 від 26 липня 2019 року;

договір про надання послуг митного брокера №0404 від 23 травня 2019 року;

копія митної декларації країни відправлення №19SK5264EX91645303 від 21 жовтня 2019 року.

На запит митного органу про надання додаткових документів, зокрема, виписки з бухгалтерської документації, каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс - листи) виробника товару, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, декларант відповів відмовою.

Одночасно, декларант надав відповіді на зауваження митного органу, зокрема про те, що умови поставки, відповідно до Інкотермс, не зазначаються в рахунку-фактурі (інвойсі).

Далі, декларант зазначив, що код товару в митній декларації - є вірним, тому експертний висновок відповідає автобусу вказаної моделі. До того ж було вказано, що різниця в назві іноземного суб`єкта даної зовнішньоекономічної операції, що зазначена в контракті та в банківському платіжному документі, пов`язана з законодавством країни експортера, але вказані назви є правильними.

14 листопада 2019 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500060/2019/000246/2, яким скориговано вартість автобусу MAN A21, (VIN) НОМЕР_1 , 2009 року випуску із характеристиками, зазначеними в митній декларації №UA500060/2019/036969 від 13 листопада 2019 року, з 4500,00 євро до 20 635,00 євро (т.1 а.с.93-94).

Одеською митницею ДФС оформлено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00802, в якій повідомляється про відмову у митному оформлені (випуску) товарів у зв`язку з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів від 14 листопада 2019 року №UA500060/2019/000246/2.

У картці-відмови також зазначено про необхідність подання нової декларації із врахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 14 листопада 2019 року №UA500060/2019/000246/2 (т.1 а.с.95). За наведеним рішенням, декларанту додатково нараховано до сплати 434 753,86 грн.

Підставою для коригування митної вартості Митниця зазначила наведені вище недоліки, що перешкоджають документально підтвердити заявлену митну вартість.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги митного органу, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленомурозділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостійстатті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3 ст. 53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщонемає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 ст.58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи доводи апеляції про законність прийнятого рішення про корегування митної вартості товарів, колегія суддів встановила таке.

Перший довід, це відсутність в інвойсі умов поставки DAT-Одеса.

Є правильним висновок суду першої інстанції, що згідно загальносвітової практики, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в рахунку-фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.

Підтримуючи таку позицію суду першої інстанції, колегія суддів відзначає, що зазначення умов поставки товару не є обов`язковим реквізитом рахунку-фактури (інвойсу), а тому, дане зауваження митного органу є таким, що не засновано на законодавстві.

Другий довід, це надання експертом висновку про вартісні характеристики товару від 01 листопада 2019 року №10/2 на автобус іншої моделі, відмінній від заявленої в митній декларації.

Для перевірки обґрунтованості цього доводу, колегія суддів звернулася до п. 1.5. «Інструкції про порядок проведення криміналістичних досліджень транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, працівниками Експертної служби МВС України», затвердженої наказом МВС України 31 травня 2013 року №537.

Так, у цьому пункті зазначено, що ідентифікаційний номер транспортного засобу або VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоциклі та мопеда.

З огляду на те, що висновок експерта стосується товару, що заявлений у митній декларації та за VIN-кодом вони повністю співпадають, твердження відповідача є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Якщо звернутися до практики касаційного суду, що викладена в постановах від 24 квітня 2019 року у справі №820/638/17, від 18 червня 2020 року у справі №820/733/17 та від 05 травня 2020 року у справі №825/56/17, то можливо зробити висновок, що звіт експерта не є первинним документом, який підтверджує вартість імпортовано товару, носить консультаційний характер. Окрім того, звіт про оцінку майна експерта по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому він не містить інформацію про ціноутворення, позаяк вказані дії виходять за межі професійної діяльності оцінювача.

Третій довід, а саме невідповідність зазначення іноземного суб`єкта даної зовнішньоекономічної операції в зовнішньоекономічному контракті від 26 липня 2019 року №252019, в банківському платіжному документі, що стосується товару від 18 жовтня 2019 року №25, у митній декларації та в інших супровідних документах, є необґрунтованим за таких підстав.

Зі змісту преамбули контракту від 26 липня 2019 року №252019 випливає, що найменування компанії-продавця є: ASMIR DENJAGIC - AUTOBUS AND PARTNER.

Насправді найменування компанії є «AUTOBUS AND PARTNER», а ASMIR DENJAGIC є її директором. Отже, викладення однієї і той же назви в різних інтерпретаціях не свідчить про розбіжності, які ускладнюють встановити митну вартість.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «АВТОБУС 365» митної вартості товару судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

Що стосується відомостей, які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України (далі - ЄАІС), то, на думку суду апеляційної інстанції, вони мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Так, Верховним Судом сформовано правову позицію, що "формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню" (Постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року по справі №818/1186/17).

Окрім того, слід приділити увагу правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16).

У цьому рішенні суд вищої інстанції відзначив,що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок, що застосування відповідачем, при визначення митної вартості товару, другорядного методу (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) є протиправним.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.10 ч.6 ст. 12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Суд правомірно розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, адже, остання не відноситься до справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі незначної складності, відсутні підстави для касаційного оскарження даного рішення.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОБУС 365» до Одеської митниці Держмитслужби про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 08.02.2021 року.