Справа № 120/5049/20-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2021 р. Справа № 120/5049/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщу І.М., розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням від 13.01.2021 позов ОСОБА_1 задоволено.

18.01.2021 представником позивача - адвокатом Каленяком Е.А. подано клопотання про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

Ухвалою від 19.01.2021 заяву представника позивача призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.01.2021.

Судове засідання 26.01.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 10.02.2020.

Представник позивача в судове засідання 10.02.2021 не прибув, натомість подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Крім того, у поданій заяві представник позивача також просив врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №280/2635/20.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання також не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялись завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 252 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду заяви представника позивача в порядку письмового провадження.

Визначаючись щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн., суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації сторін, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інші витрати, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16, та позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

В даному ж випадку, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката до заяви про ухвалення додаткового судового рішення представником позивача додано договір про надання правової допомоги від 01.08.2020, додаткову угоду №1 до договору від 01.08.2020, акт виконаних робіт від 15.01.2021 та рахунок від 15.01.2021.

У відповідності до п. 1 додаткової угоди до договору від 01.08.2020, сторони погодили, що вартість послуг адвокатського бюро станом на 15.01.2021 становить 15000,00 грн.

Зазначена сума повинна бути внесена на рахунок адвокатського бюро протягом 15 днів з моменту прийняття рішення по суті справи №120/5049/20-а (п. 2 додаткової угоди).

Разом із тим, ані до матеріалів позовної заяви, ані до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, представником позивача не надано жодних доказів, які б свідчити про фактичну сплату позивачем гонорару адвокату Каленяку Е.А., адже наданий рахунок від 15.01.2020 не може підтверджувати саме факт сплати гонорару в сумі 15000,00 грн., оскільки містить лише інформацію про реквізити за якими необхідно здійснити оплату послуг адвокатського бюро "Едуарда Каленяка".

В той же час, представник позивача просить суд врахувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №280/2635/20, відповідно до якої, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Проте, суд критично оцінює посилання представника відповідача на зазначену Постанову Верховного Суду, як на підставу для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже висновки суду касаційної інстанції стосуються правовідносин, які є відмінними від обставин даної справи.

Так, як слідує зі змісту постанови від 21.01.2021 по справі №280/2635/20, суд першої інстанції відмовив позивачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу, мотивуючи це тим, що відсутні докази на підтвердження фактичного отримання коштів за вказаним договором. При цьому, клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу було викладено у позовній заяві, докази (крім доказів оплати послуг адвоката) для вирішення цього клопотання були додані до позовної заяви.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом із тим, в межах даної справи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вирішується судом уже після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Такий порядок вирішення даного питання зумовлений неможливістю надання представником позивача відповідних доказів до ухвалення рішення та з огляду на подане ним клопотання про те, що докази на підтвердження понесених витрат будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення по справі.

Крім того, як уже було зазначено судом вище, у відповідності до п. 1 додаткової угоди до договору від 01.08.2020, сторони погодили, що вартість послуг адвокатського бюро станом на 15.01.2021 становить 15000,00 грн.

Зазначена сума повинна бути внесена на рахунок адвокатського бюро протягом 15 днів з моменту прийняття рішення по суті справи №120/5049/20-а (п. 2 додаткової угоди).

В даному ж випадку, рішення у даній справі ухвалено 13.01.2021, проте, станом на дату вирішення відповідного питання (10.02.2021) доказів, які б свідчити про фактичну сплату позивачем гонорару адвокату Каленяку Е.А. у встановлений додатковою угодою термін надано не було.

Таким чином, за відсутності належних доказів, які б підтверджували факт понесення (сплати) позивачем витрат на правову допомогу адвоката, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст.ст. 132 -143, 248, 252, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В ухваленні додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.02.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна