Справа № 500/3751/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3751/20

04 лютого 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Повстюк О.А.,

представника відповідача Васильчук І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.35), просить визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 06.11.2020 №UA209220/2020/000343/1.

Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , модельний рік випуску 2015, календарний рік 2014, придбаного у Марат Мухамет за 3400 євро, 05.11.2020 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення було подано до Галицької митниці Держмитслужби України митну декларацію (далі - МД) №UA209220/2020/020029, в якій було визначено митну вартість даного товару в сумі 3400 євро. Проте відповідач не погодився із визначеною декларантом митною вартістю та 06.11.2020 прийняв рішення про коригування митної вартості №UA209220/2020/000343/1 з тих підстав, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, а саме не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. У зв`язку із наведеним митний орган визначив митну вартість за резервним методом у розмірі 4850 євро.

Крім того, позивач вказує, що в оскаржуваному рішенні було зауваження з приводу подання митної декларації Польщі № 20PL402010E1327554, в якій нібито наявна інформація не відповідає відомостям, зазначеним в рахунку фактурі, з приводу чого ОСОБА_1 зауважує, що у цій декларації зазначена вартість автомобіля у грошовій одиниці країни Польща - злоті, з переводом по курсу євро станом на день оформлення декларації.

11.11.2020 відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209220/2020/00712 та роз`яснено про необхідність подати нову митну декларацію на підставі рішення про визначення митної вартості від 06.11.2020 із корегованою митною вартістю 4850 євро.

10.11.2020 представником декларанта була подана митна декларація (форма МД-2) із визначеною декларантом митною вартістю автомобіля 3400 євро та корегованою митною вартістю 4850 євро.

Позивач не погоджується з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, вважає його необґрунтованим та вказує, що для здійснення процедури розмитнення ним було подані всі необхідні документи, які передбачені статтею 52 Митного кодексу України (далі - МК України). Також стверджує, що подання банківських платіжних документів здійснюється у разі їх наявності, а страхові документи подаються у разі здійснення страхування, при цьому декларант має право здійснювати оплату (розрахунок) за придбаний автомобіль готівкою, що і було зроблено, з цих причин банківські документи у позивача відсутні, страховка була подана відповідачу та ним повернута, що свідчить про безпідставність тверджень про її відсутність.

На підтвердження заявленої митної вартості автомобіля позивач надав висновок експерта №472/20 від 07.11.2020, відповідно до якого вартість автомобіля відповідає заявленій декларантом митній вартості. Зазначений висновок був наданий відповідачу, проте, як вбачається з картки відмови, ним проігнорований.

Окрім цього, в рішенні відсутні відомості про наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Так само як і відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованого митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митна вартість визначена за резервним методом та ґрунтується на раніше визначених органом доходів і зборів митних вартостях згідно ЕМД №UA209210/2020/15838 від 18.08.2020. Однак позивач зазначає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. До того ж прийняте відповідачем рішення не містить будь-яких вказівок щодо того, які саме числові значення складових митної вартості імпортованого автомобіля дають підстави для сумніву у визначеній ним митній вартості за ціною договору.

Відтак позивач вважає, що визначення відповідачем митної вартості товару у розмірі 4850 євро та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 07.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у справі судове засідання на 14.01.2021.

17.12.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги заперечує (а.с.50-57). В обґрунтування своєї позиції вказує, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант в обов`язковому порядку зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

05.11.2020 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Кобильник Ю.С. , було подано до митного оформлення МД типу ІМ40ДЕ № UA209220/2020/020029, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «автомобіль легковий, що був у користуванні: марка: VOLKSWAGEN; модель: PASSAT; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; модельний рік: 2015; календарний рік: 2014; тип двигуна: дизель; колір: жовтий; об`єм двигуна: 1968 см. куб.; потужність: 103 кВт; колісна формула: 4x2; кількість місць: 5. Виробник: VOLKSWAGEN AG. Країна виробництва: Німеччина». Одержувач вантажу ОСОБА_1 . Одночасно з декларацією до митного оформлення були подані ряд документів.

Представник відповідача стверджує, що позивачем із визначених частиною другою статті 53 МК України документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, було надано лише рахунок-фактуру (інвойс) - договір купівлі- продажу № б/н від 31.10.2020. При цьому із вказаного договору купівлі-продажу неможливо встановити, яким чином здійснено розрахунок за придбаний транспортний засіб, відсутні умови оплати.

Таким чином, позивачем до митного оформлення не надано банківського платіжного документа, що стосується оцінюваного товару, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (прихідний касовий ордер, касовий чек, тощо).

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».

На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта було додатково надано документи, проте все ж не було додатково надано копію експортної декларації країни відправлення, країною відправлення є Німеччина, а до митного оформлення надано копію митної декларації республіки Польща від 02.11.2020 № 20PL402010E1327554.

Також звертає увагу, що висновок експерта №472/20 від 07.11.2020, на який покликається позивач, не надавався митному органу ні до митного оформлення, ні на його вимогу, а був наданий разом із позовною заявою до суду.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.11.2020 № UA209220/2020/000343/1, у якому зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до статті 64 МК України.

Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні оскаржуваного рішення використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості за ЕМД № UA209210/2020/15838 від 18.08.2020 на рівні 4850 євро.

Таким чином, Галицька митниця Держмитслужби вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 06.11.2020 № UA209220/2020/000343/1 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Відтак просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 14.01.2021, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 26.01.2021 за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 18.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника Галицької митниці Держмитслужби про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в цій адміністративній справі.

Ухвалою суду від 26.01.2021, постановленою у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву в розгляді справи до 04.02.2021 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

У судових засіданнях позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, з мотивів, наведених у позовній заяві. Також позивач зазначив, що розрахунок було проведено безпосередньо ним готівковими коштами, будь-яких документів на підтвердження проведених розрахунків він не має, від продавця не вимагав, а той не надав. Також вказав, що автомобіль використовувався в режимі таксі, про що свідчить найменування власника (компанії) у назві якого є згадка про таксі (Stambula Taxi Hamburd GmbH), зазначеному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, а тому при визначені митної вартості відповідач мав би врахувати такі обставини, які впливають на її зменшення на 10 відсотків. Також зауважив, що докази страхування та висновок експерта подавав через уповноважену особу, агента з митного оформлення, проте такі документи не були прийняті митним органом.

У судових засіданнях представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що до митного органу не було подано достатньо документів, які підтверджували фактурну вартість транспортного засобу, зокрема, документів про проведення розрахунків, а наданий договір не визначав порядку проведення розрахунків за транспортний засіб. Після надіслання повідомлення про подання додаткових документів, не було надано страхових документів, а також декларації країни відправлення. Митний орган діяв правомірно, оскаржуване рішення винесено підставно.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

31.10.2020 ОСОБА_1 придбав у продавця Марат Мухамет (Гамбург) транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу № б/н від 31.10.2020 (а.с.7, 134). Відповідно до вказаного договору вартість придбаного позивачем автомобіля становила 3400 євро.

05.11.2020 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення Кобильник Ю.С. , для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу подано до Галицької митниці Держмитслужби в електронній формі митну декларацію №UA209220/2020/020029 на ввезений транспортний засіб (а.с.58).

Згідно з графою 31 митної декларації №UA209220/2020/020029 до митного оформлення заявлений товар: «автомобіль легковий, що був у користуванні: марка: VOLKSWAGEN; модель: PASSAT; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; модельний рік: 2015; календарний рік: 2014; тип двигуна: дизель; колір: жовтий; об`єм двигуна: 1968 см.куб.; потужність: 103 кВт; колісна формула: 4x2; кількість місць: 5. Виробник: VOLKSWAGEN AG. Країна виробництва: Німеччина». Одержувачем товару вказано ОСОБА_1 (графа 8 митної декларації).

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 3400,00 EUR (євро), що еквівалентно 113644,66 грн (графа 45 митної декларації).

До митної декларації №UA209220/2020/020029 від 05.11.2020 декларантом долучено наступні документи:

договір купівлі-продажу № б/н від 31.10.2020 (а.с.7);

декларація про походження товару №HH-S-U-205/19-00550 від 24.07.2019;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209040/2020/046081 від 02.11.2020 (а.с.132-133);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.07.2020 (а.с.9);

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 24.07.2019;

договір про надання послуг митного брокера № б/н від 02.11.2020 (а.с.23);

паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_4 від 24.07.2008;

ідентифікаційний код НОМЕР_5 від 26.09.2006;

фото від 05.11.2020;

платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 02.11.2020;

сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серія ЦА № 080357 від 03.11.2020 (а.с.10);

паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_6 від 18.03.2011.

Як вбачається із пояснень представника відповідача та витягу з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками за МД №UA209220/2020/020029 автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: « 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; « 106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», а також посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «Перелік індикаторів ризику Пункт 3.3.4 «Заявления митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено» (а.с.59).

05.11.2020 під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронне повідомлення наступного змісту: «У зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювалось), прошу відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ прошу надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією».

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи (а.с.60).

На вказаний запит декларантом надано відповідачу інформацію з Інтернет ресурсу від 05.11.2020; копію митної декларації республіки Польща від 02.11.2020 №20PL402010E1327554; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 0.0.18940258.1 від 05.11.2020 (а.с.61).

В подальшому уповноважена особа декларанта листом повідомила відповідача про те, що до митного оформлення надано витяг з інтернет-ресурсу, який підтверджує ціну аналогічних транспортних засобів та копію експортної декларації країни відправлення, інших додаткових документів надавати не буде (а.с.62).

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №UA209220/2020/020029 та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA209220/2020/000343/1 від 06.11.2020 (а.с.12), яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 4850 EUR (євро).

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено: «митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів. Не підтверджено операцію з експорту - не подано копії митної декларації країни відправлення. Не подано висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація, яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно частини другої статті 53 МК України, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України, копії митної декларації країни відправлення (Німеччини), висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією, надана митна декларація Польщі № 20PL402010E1327554, в якій наявна інформація про вартість товару, яка не відповідає відомостям зазначеним в рахунку фактурі, також в даній декларації відсутні посилання на рахунок фактуру, яка була подана до митного оформлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно ЕМД № UA209210/2020/15838 від 18.08.2020 на рівні 4850 євро/шт.» (а.с.12- зворот).

У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА209220/2020/00712 (а.с.13).

10.11.2020 декларантом позивача подано МД №UA209220/2020/020370 (а.с.64), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України, про що зазначено у відомостях про подробиці розрахунків (графи 45-47 МД), у графі 43 Код МВВ вказано метод визначення митної вартості, який застосовано декларантом, - 1 за основним методом, та метод визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів, - 6 резервний.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржуване рішення відповідачем прийняте у відповідності до зазначених вище умов.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 3400 євро та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо: використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Також, у розумінні частин четвертої, п`ятої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

З матеріалів справи слідує, що відповідач поставив під сумнів митну вартість товару у зв`язку із відсутністю документального підтвердження числових значень складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, зокрема, для підтвердження фактурної вартості декларантом не подано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості, як зазначив представник відповідача, надано лише договір купівлі-продажу, умови якого не визначали порядок розрахунків між сторонами договору.

Як встановлено судом, із визначених частиною другою статті 53 МК України документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, було надано договір купівлі-продажу № б/н від 31.10.2020.

Так, з вказаного договору купівлі-продажу вживаного транспортного засобу вбачається, що в ньому визначено сторін договору: продавець ОСОБА_3 , покупець ОСОБА_1 , найменування товару (транспортного засобу та його ідентифікаційних ознак), пробіг 273861, дата першої реєстрації 18.07.2014, вказано відомості про те, що автомобіль не був у ДТП, використовувався комерційно, ціна товару 3400 євро. Зі змісту умов договору вбачається, що він передбачає розрахунок або готівкою, або чеком. Відповідні графи договору «продавець підтверджує отримання євро готівка (місце для відмітки, чек (місце для відмітки)», «остаточний платіж отримано» не заповнені (а.с.7, 134).

Будь-яких документів на підтвердження сплати коштів продавцю ОСОБА_1 (його декларант) митному органу не надав через їх відсутність. У судовому засіданні позивач пояснив, що безпосередньо ним проводився розрахунок з продавцем, проте будь-яких документів на підтвердження оплати продавець йому не видав.

З цього приводу суд зазначає, проведення розрахунків у готівковій формі дозволяє підтвердити це належними доказами, зокрема, відповідною розпискою, а у спірному випадку сама форма договору передбачала можливість заповнення відповідних граф у разі проведення повного розрахунку готівкою.

Відтак, з`ясувавши такі обставини слід прийти до висновку, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товару не подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар. Одним єдиним документом, що містив відомості про заявлену митну вартість був договір від 31.10.2020, з умов якого не вбачалося про проведення розрахунків між сторонами договору та відсутні інші належні та допустимі докази на підтвердження сплати коштів у сумі 3400 євро за транспортний засіб.

Оскільки декларантом не надано митному органу достатньо відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, то останній правомірно направив повідомлення про надання додаткових доказів на підтвердження заявленої митної вартості.

У повідомленні відповідача від 05.11.2020 містилась вимога надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вищезазначених документів надати копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.60).

Як підтверджено матеріалами справи, на вимогу митниці уповноваженою особою декларанта було додатково надано інформацію з Інтернет ресурсу від 05.11.2020; копію митної декларації республіки Польща від 02.11.2020 №20PL402010E1327554; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 0.0.18940258.1 від 05.11.2020.

Разом з тим, на вимогу митного органу позивач (декларант) не надав жодного з витребуваних документів: банківських чи інших платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Щодо поданої копії митної декларації республіки Польща від 02.11.2020, то суд зазначає, що країною відправлення є Німеччина, і відповідно до вимог частини третьої статі 53 МК України належним додатковим документом, що підтверджує митну вартість імпортованого товару є декларація саме країни відправлення, а не країни транзитера. Такі обставини позбавили митний орган перевірити відомості про фактурну вартість придбаного автомобіля з офіційними відомостями митної декларації країни відправлення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 здійснював страхування транспортного засобу, що є обставиною, яка впливає на визначення митної вартості, проте відповідних доказів не подав митному органу, проте долучив до матеріалів справи.

Також судом встановлено, що висновок експерта №472/20 від 07.11.2020 судової автотоварознавчої експертизи (а.с.16-21), на який покликається позивач і відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 114312,78 грн (3404,00 євро), не надавався митному органу ні до митного оформлення, ні на його вимогу, а був наданий разом із позовною заявою до суду. Такий висновок був складений після прийняття відповідачем відповідного рішення про коригування митної вартості товару від 06.11.2020, а тому така хронологія подій спростовує пояснення позивача про те, що митний орган відмовився приймати у декларанта висновок експерта №472/20 від 07.11.2020 судової автотоварознавчої експертизи.

Також стосовно визначення митної вартості згідно з висновком експерта, суд зауважує наступне.

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду держаного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Відповідно до пункту 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Підпунктом «з» пункту 1.4 Методики визначено, що вона застосовується з метою визначення вартості КТЗ, його складників, що ввозяться на митну територію України.

Згідно з пунктом 7.53 Методики вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат. Провідними країнами - експортерами КТЗ є Німеччина - для КТЗ європейських і японських виробників (підпункт 7.53.1 пункту 7.53 Методики).

З наданого до суду висновку експерта №472/20 від 07.11.2020, вбачається, що при розрахунку вартості використано відомості Інтернет каталогу «Schwackenet» у провідній країні-автоекспортері Європи - Німеччині. При цьому при визначенні рівня вартості транспортного засобу експертом взято не середню ціну продажу як вимагає пункт 7.53 Методики, а середню ціну приймання на реалізацію спеціалізованими автоторгуючими підприємствами транспортних засобів. З приводу цього висновок експерта містить такі обґрунтування.

«Згідно з принципом заміщення, який полягає у тому, що свідомий, обізнаний покупець на придбання КТЗ не платить суму більшу ніж мінімальна ціна ідентичних КТЗ, що продаються на ринку, величина «Сд1» приймається для експертного розрахунку по ціні купівлі-продажу, а не пропозиції для продажу». Станом на момент оцінки, середня ціна приймання на реалізацію спеціалізованими автоторгуючими підприємствами автомобілів ідентичних оцінюваному транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT Variant 2.0 TDI», 2014 року випуску, в повно комплектуючому, технічно справному стані, на ходу, без аварійних пошкоджень та суттєвих дефектів, з нормативним (середньостатистичним) пробігом становить 4600,00 євро» (а.с.17 зворот). Згідно з долученого до висновку витягу з відомостями Інтернет каталогу «Schwackenet» у провідній країні-автоекспортері Європи - Німеччині середня ціна продажу транспортного засобу складає 6200,00 євро (а.с.21).

При цьому експертом при визначені вартості транспортного засобу, придбаного позивачем, середня ціна продажу 4600,00 євро була зменшена на 26 відсотків через виявлені при експертному досліджені фактори, що впливають на зменшення вартості КТЗ, зокрема, на 10 відсотків зменшено вартість через те, що автомобіль експлуатувався у режимі таксі. Суд погоджується з тим, що Методика передбачає додаткове зменшення ринкової вартості автомобіля легкового, який експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку на 10 відсотків, разом з тим матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що придбаний транспортний засіб використовувався в режимі таксі.

Крім того, такий висновок експерта автотоварознавчого дослідження не був покладений в основу для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки не подавався до митного органу.

За наведених обставин, суд вважає, що позивачем документально не підтверджено таку складову митної вартості товарів як ціна, що була фактично сплачена, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які документи про фактичну оплату за транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що унеможливлює підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до пунктів 4, 5 частини другої статті 53, статей 58, 368 МК України.

Так, статтею 368 МК України визначено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Восьмого апеляційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.10.2020 у справі № 380/3058/20 (пров. № А/857/9198/20).

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки.

У спірному випадку, у зв`язку з ненаданням додаткових документів митний орган правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості. Відповідач визначив митну вартість транспортного засобу за резервним методом.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Зазначеним вимогам спірне рішення про коригування митної вартості відповідає, оскільки містить всю передбачену законом інформацію, у графі 33 вказаного рішення зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 368 МК України.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів від 06.11.2020 №UA209220/2020/000343/1, у ньому зазначено про неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з другорядними методами, описано послідовність застосування методів визначення митної вартості, а також причини застосування резервного методу відповідно до статті 64 МК України.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем за основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно ЕМД № UA209210/2020/15838 від 18.08.2020 на рівні 4850 євро/шт (а.с.63), тобто джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 06.11.2020 №UA209220/2020/000343/1 використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений відповідно до раніше визнаної (визначеної) митної вартості за ЕМД № UA209210/2020/15838 від 18.08.2020.

При цьому суд звертає увагу, що на вимогу митниці не були надані обов`язкові для підтвердження заявленої митної вартості товарів документи, визначені частиною другою статті 53 МК України, відтак у митного органу підставно виникли обґрунтовані сумніви та необхідність витребувати додаткові документи, визначені частиною третьою статті 53 МК України.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням додаткових документів митний орган правомірно прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості та визначив митну вартість транспортного засобу за резервним методом.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів 06.11.2020 №UA209220/2020/000343/1 Галицька митниця Держмитслужби діяла у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення, яке прийняті з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів належить відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Відповідач: Галицька митниця Держмитслужби (вулиця Костюшка, 1, місто Львів, 79000, ідентифікаційний код юридичної особи 43348711).

Повний текст рішення складено та підписано 09 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.