Справа № 160/15955/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року Справа № 160/15955/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 28.08.2020р., №127/50-04 від 18.11.2020р., -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2020р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» звернулося з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС та просить визнати протиправними і скасувати як такі, що не відповідають чинному законодавству України податкові повідомлення-рішення:

- № від 28.08.2020р., яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 13343,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 6671,50 грн.;

- № 127/50-04 від 18.11.2020р., яким позивачеві зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 50702,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наведені вище оспорювані податкові повідомлення-рішення були прийняті за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яка становить більше 100 тис.грн., по декларації з податку на додану вартість за травень 2020р. (від 19.06.2020р. за №) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення по поданих уточнюючих розрахунків за висновками якого було встановлено нереальність господарських операцій позивача по його взаємовідносинах з ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» (по постачанню товару), з ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» (по наданню послуг з капітального ремонту (підряду) через обрив ланцюга постачання, відсутність у контрагентів позивача фізичної можливості надавати вказані послуги, виробляти/зберігати будь-який товар без достатньої кількості працівників та основних фондів. Позивач вважає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є безпідставними та прийняті всупереч чинного законодавства України посилаючись на те, що господарські операції позивача з вищенаведеними контрагентами були цілком реальними та направлені на настання відповідних наслідків, що підтверджується наданими, як до перевірки, так і до позову, копіями первинних бухгалтерських документів, зокрема, договорами, рахунками-фактурами, видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, довідками вартості виконаних робіт, актами приймання виконаних робіт, платіжними дорученнями, які були оформлені з дотриманням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому позивач вважає, що висновки, викладені в акті перевірки, про те, що вищенаведені господарські операції позивача не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру) не відповідають дійсним обставинам та положенням чинного законодавства. При цьому, позивач зазначає, що він не може нести відповідальності за обрив ланцюга постачання та відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів, відсутність основних фондів за умови не доведення контролюючим органом умислу щодо укладення вищенаведених договорів позивачем з його контрагентами без наміру створення наслідків, які ними обумовлені (посилання на такі докази в акті відсутні). Позивач зазначає, що акт перевірки не містить порушень саме позивачем вимог податкового законодавства, а містить лише припущення відповідача про неможливість підтвердити реальність вказаних вище господарських операцій, а недоліки в оформленні ТТН не є свідченням нереальності господарських операцій. Щодо неможливості ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» виконати обсяги робіт по капітальному ремонту через відсутність у даного підприємства необхідної кількості трудових ресурсів, позивач посилається на те, що зазначені обставини не є підставами для визнання господарських операцій нереальними з урахуванням того, що факт залучення до зазначених робіт третіх осіб підтверджений самим відповідачем за результатами аналізу ЄРПН, що, на думку позивача, робить висновки відповідача не обґрунтованими. З приводу того, що ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» фігурує у кримінальному провадженні від 26.04.2019р. №0000024 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.205 КК України, то зазначене не є доказом порушень з боку позивача за відсутності вироку суду згідно до вимог ст.62 Конституції України. Також позивач вказує і на безпідставність висновків контролюючого органу зробленого на підставі інформації відносно ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» від 22.07.2020р. отриманої від Головного управління ДПС у Донецькій області, оскільки наведена податкова інформація суперечить інформації із сайту ДПС (https://tax.gov.ua/businesspartnet), яка свідчить про перебування на обліку та відсутність у даного підприємства заборгованості та зазначає, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» по договору №20190544 від 04.09.2019р. уже була висловлена у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020р. у адміністративній справі №160/3878/20. Окрім того, позивач у позові посилається на численні правові позиції Верховного Суду, викладені у його постановах, прийнятих у 2018-2019р. Додатково у поясненнях від 22.01.2021р., від 25.01.2021р. позивач вказує на неможливість визначення розміру отриманого позивачем прибутку за наведеними господарськими операціями, зазначає, що використав придбаний у ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» товар у своїй господарській діяльності, що підтверджується довідками про списання. За викладеного, позивач, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, Верховного Суду вважає висновки акту перевірки необґрунтованими, що є підставою для визнання протиправними та скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень, які були прийняті на основі даних висновків (а.с.214-217, 222-228 том 1).

Ухвалою суду 07.12.2020р. було відкрито адміністративне провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується відповідною ухвалою (а.с.192 том 1).

04.01.2021р., на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, відповідачем до канцелярії суду був поданий відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні даного адміністративного позову позивачеві у повному обсязі посилаючись на те, що висновки, зроблені контролюючим органом у акті перевірки ґрунтуються на первинних документах, а також на аналізі баз даних ДПС України, що відповідає вимогам ст.ст.71,74 ПК України та за якими було встановлено, що ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» - контрагент позивача та його постачальники не мали фізичної можливості виробляти/зберігати будь-який товар без достатньої кількості працівників (чисельність працюючих складала 2 особи) та основних засобів, крім того, не встановлено фактичного придбання товару по ланцюгам постачання, тобто, встановлено облив ланцюга постачання реалізованого товару ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» на адресу позивача, що свідчить про неможливість здійснення господарської діяльності в розумінні п.14.1.36 ПК України та ч.1, ч.2 ст.3 ГК України, а відповідно, не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податків - учасників відповідної операції. Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» з приводу виконання для позивача будівельних робіт за договорами №20200072 від 02.07.2020р. (послуги гідромолоту), №20190544 від 04.09.2019р. (ремонт авто під`їзду 2 прольоту ТПЦ 2 зі східної сторони), №20190729 від 06.12.2019р. (ТЦ 6. Перебудова санвузла по осі 40 в прольоті «Ж-Н». Будівельні роботи, опалення та вентиляція, електроосвітлення), то відповідач посилається на не надання позивачем до перевірки журналу реєстрації ввозу всіх товарно-матеріальних цінностей на контрольно-пропускний пункт позивача/відповідного цеху, що передбачено п.3.6 договорів, не надано документів щодо проведених заходів з охорони праці та зі знань техніки безпеки згідно до п.7.1,7.2,7.3, 7.4 договорів, документів, передбачених п.9.8 договору, документів, які підтверджують ввезення матеріалів підрядника на територію позивача з відміткою охорони первинного посту (в`їзні ворота) та відміткою уповноваженого робітника служби директора з економічної безпеки замовника, які підтверджують асортимент та кількість матеріалів, а також факт ввезення матеріалів на об`єкт робіт в акті здачі-приймання робіт, з урахуванням того, що за даними поданих звітів форми 1-ДФ у ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» у Ш кварталі 2019р. працювала 1 особа, у І кварталі 2020р. працювала 1 особа (керівник і бухгалтер в одній особі - ОСОБА_1 ) та дохід у зазначених періодах отримала тільки вказана особа, що свідчить про неможливість вказаним підприємством виконати обсяги робіт, зазначених в актах виконаних будівельних робіт власними силами, навіть з урахуванням того, що вказані ремонтні роботи були перевиставлені на ТОВ «ПЕНТАН ОПТ» місцезнаходження - Київський район м. Харкова (чисельність працюючих 4 особи), у подальшому перевиставлені на ТОВ «ТОРГ СТОРІ» місцезнаходження м. Маріуполь (чисельність працюючих - 1 особа), а також здійснено ремонт доріг та автов`їзду для позивача ТОВ «ГРУПА 7 ЕЛЕМЕНТ» місцезнаходження м. Маріуполь (чисельність працюючих осіб - 3 особи) та з урахуванням того, що даним підприємством надавалися ремонті послуги у вересні 2019р. ще більше 100 підприємствам. Тобто, враховуючи недостатність трудових ресурсів у контрагентів постачальників позивача неможливо встановити чи надавались послуги з ремонту дороги та автов`їзду на користь позивача безпосередньо ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» чи із залученням субпідрядників. Окрім того, на думку позивача, зазначений висновок також підтверджений і податковою інформацією, отриманою від ГУ у Донецькій області від 22.07.2020р. за висновком якого встановлено неправомірне визначення вказаним підприємством податкових зобов`язань сум ПДВ за квітень, травень, липень, вересень, грудень 2019р., лютий 2020р. Також відповідач вказує і на те, що аналізом Єдиного реєстру судових рішень встановлено ряд кримінальних проваджень, де фігурує ТОВ «ГРУПА 7 ЕЛЕМЕНТ», ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» за ознаками, передбаченими ч.1 ст.205 КК України, що є свідченням нереальності господарських операцій позивача із вказаними контрагентами, а тому вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а прийняті на їх основі оспорювані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно та відповідно до норм діючого законодавства (а.с.199-203 том 1).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 05.02.2021р., тобто у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих учасниками справи документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» 25.12.2007р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Трубників, буд. 56, є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку як платник податків та зборів у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДПС, що підтверджується копією Виписки з ЄДРПОУ від 11.09.2019р. та інформацією наведеною у акті перевірки від 21.08.2020р., яка не оспорюється сторонами (а.с.25-26, 184-185 том 1).

У період з 27.07.2020р. по 14.08.2020р. на підставі наказу Дніпропетровського управління Офісу ВПП ДПС від 22.07.2020р. №775 та на підставі відповідних направлень посадовими особами контролюючого органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірку позивача з питання законності декларування від`ємного значення ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з ПДВ за травень 2020р. (вх. від 19.06.2020р. за №) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої 21.08.2020р. був складений акт №48/28-10-50-05-35537363 за висновками якого було встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за травень 2020р. на суму 81912 грн. та як наслідок, завищення суми бюджетного відшкодування на суму 13343 грн., завищення суми від`ємного значення на суму 68569 грн. через нереальність господарських операцій позивача по його взаємовідносинах з ТОВ «ВП КЕРАМІТ» (постачання на адресу позивача товару), з ТОВ «КАПІТЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» (виконання на замовлення позивача підрядних робіт), що підтверджується змістом наведеного акту перевірки(а.с.25-42 том 1).

На підставі висновків наведеного акту перевірки, контролюючим органом були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми «В1» № від 28.08.2020р. за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2020р. по декларації з ПДВ № від 19.06.2020р. на суму 13343 грн., визначені штрафні (фінансові) санкції на суму 6671,50 грн., що підтверджується копією наведеного рішення та розрахунком до нього (а.с.21 том 1);

- податкове повідомлення-рішення форми «В4» №127/50-04 від 18.11.2020р. за яким позивачеві зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2020р. по декларації з ПДВ № від 19.06.2020р. на суму 50702 грн., що підтверджується змістом його копії та відповідним розрахунком до даного рішення. (а.с.22 том 1).

У подальшому, позивачем вищезазначені висновки та рішення контролюючого органу були оскаржені шляхом подання скарги до Державної податкової служби України за результатами розгляду якої було прийнято рішення про результати розгляду скарги за змістом якого податкове повідомлення-рішення № від 28.08.2020р. залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення, що підтверджується копією наведеного рішення (а.с.49-54 том 1).

Позивач не погоджується із вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями, просить їх визнати протиправними та скасувати посилаючись на те, що реальність здійснення господарських операцій позивачем із його контрагентами - ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» та ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно до вимог податкового законодавства, виконання цих господарських операцій спричинили зміни у майновому стані позивача внаслідок чого відбувся фактичний рух активів позивача, вважає, що позивач, у разі відсутності у його контрагентів достатньої кількості трудових ресурсів, основних фондів, відсутності майна в оренді (за умови можливості останніми залучення до виконання таких робіт субпідрядників), не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів чи порушення ними норм податкового законодавства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо контролю за правильністю формування податкового кредиту від`ємного значення з податку на додану вартість, бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, витрат платниками податку між суб`єктами господарювання та контролюючим органом регулюються нормами Податкового кодексу України, Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу - п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.18, п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

У відповідності до вимог п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платника податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Так, згідно з п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань на підставі первинних документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» № 996-ХІУ від 16.07.1999р. (далі - Закон № 996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому, слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частити першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту та витрат за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних та складених первинних бухгалтерських документів, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також і доказів сплати продавцю товарів, робіт (послуг) грошових коштів.

Таким чином, відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 ст.44 ПК України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платника податку учасників відповідної операції.

Аналізуючи наведені вище норми, можна дійти висновку, що господарські операції для цілей визначення податку на прибуток та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку, в той же час, відсутність реально вчиненої господарської операції, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів, не дозволяє формувати витрати та податковий кредит.

Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру (мети)).

При цьому, при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не обмежується встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу, у тому числі і досліджує також фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевіряє дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановлює зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарських операцій та господарської діяльності.

Довести правовірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обгрунтованість ( ч.1 ст.77 наведеного Кодексу).

Аналогічний правовий висновок узгоджується із висновком, який було викладено у постанові Верховного Суду від 20.03.2020р. у справі №804/14289/15, а також у постанові від 04.09.2020р. у справі №804/6781/16, які є обов`язковими для застосування адміністративним судом у подібних правовідносинах згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведених висновків та з метою дослідження всіх доказів на підтвердження реальності вчинення позивачем господарських операцій із його контрагентами - ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» (постачання товару позивачеві) та з ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» ( виконання за замовленням позивача підрядних (будівельних) робіт) адміністративним судом ухвалою суду від 07.12.2020р. було запропоновано учасникам справи надати наступні копії документів, а саме:

- позивачу - докази на підтвердження реальності господарських операцій із його контрагентами, зазначеними в акті перевірки - ТОВ «ВП «КЕРАМІТ», ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» за договорами поставки, підряду, докази наявності трудових ресурсів, необхідного обладнання для проведення підрядних робіт, докази руху активів та отримання прибутку за зазначеними операціями виходячи з вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України;

- відповідачу - відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати копію вироку про притягнення посадових осіб ТОВ «Капітал Строй Інвест» до кримінальної відповідальності за ст.205 КК України, який набрав законної сили на момент проведення перевірки виходячи з вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.192 том 1).

На виконання вимог наведеної ухвали суду, позивачем були надані ряд копій первинних бухгалтерських документів, а саме: копії договорів поставки та підряду, специфікації, видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортна накладна, податкові накладні, платіжні доручення про проведення оплати, календарні плани, договірні ціни, локальні кошториси, акти прийомки виконаних робіт, прибутковий ордер, довідка про перебування на балансі позивача майна, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, акти прийомки - здачі реконструйованих об`єктів, накази про введення в експлуатацію, довідки про вартість виконаних будівельних робіт (а.с.55-173, 230-250 том 1, а.с.1-54 том 2, а відповідачем - наданий відзив на позов (а.с.199-203 том 1).

Так, під час дослідження вищенаведених договорів та копій первинних бухгалтерських документів, судом встановлені наступні обставини.

04.10.2019р. між ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» - місцезнаходження м. Запоріжжя (Постачальником) та ТОВ «ІНПЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» - місцезнаходження м. Нікополь Дніпропетровської області (Покупець) був укладений договір поставки №20190597 за умовами якого Постачальник зобов`язувався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення (товар), найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у Специфікаціях, які оформляються у вигляді Додатків і складають невід`ємну частину цього Договору (п.1.1. договору); товар за цим договором поставляється на умовах, викладених у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс 2010» в редакції 2010 року, та зазначених у Специфікаціях (п.3.1 договору); за Специфікацією №5/20190597 від 27.01.2020р. за умовах поставки СРТ - склад покупця м. Нікополь, пр. Трубників,56 на адресу позивача було поставлено товар - «Пеллета древесная» на загальну суму 462000 грн. ПДВ 77000 грн. при попередній оплаті вартості товару - 100% (а.с.55-59 том 1).

На підтвердження реальності фактичного вчинення господарської операції по постачанню товару вказаним контрагентом на адресу позивача, останнім надані наступні копії первинних бухгалтерських документів, а саме: копії рахунку-фактури №СФ-0000013 від 03.02.2020р., видаткової накладної №РН-0000013 від 03.02.2020р. товарно-транспортної накладної №06 від 03.02.2020р., протоколу випробувань, 2-вимоги №3 від 28.02.2020р., податкової накладної № 1 від 03.02.2020р., копії платіжного доручення про оплату за товар №1251 віл 12.02.2020р.(а.с.60-66 том 1).

02.01.2020р. між ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» ( м. Нікополь) - Замовником та ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» (місцезнаходження - м. Дніпро) - Виконавцем був укладений договір №20200072 за умовами якого Виконавець зобов`язувався якісно виконати фронт робіт для механізмів і транспорту обладнаного спеціальним технологічним обладнанням, а Замовник зобов`язувався забезпечити приймання таких механізмів і транспорту щодня у 2 зміни протягом тижня, орієнтовною вартістю робіт 315000 грн. (розділ І договору); згідно Додатку №1 до цього договору, надавалися послуги гідромолоту ціною 600,00 грн. за 1 час роботи(а.с.67-71 том 1).

На підтвердження реальності фактичного вчинення господарської операції по наданню послуг гідромолота вказаним контрагентом на адресу позивача, останнім надані наступні копії первинних бухгалтерських документів, а саме: копія рахунку-фактури №19/2//20 від 19.02.2020р. на загальну суму 19440,00 грн. з ПДВ, копія акту надання послуг №2 від 19.02.2020р., ні податкової накладної, ні доказів оплати за ці послуги позивачем на користь вказаного контрагента суду не надані (а.с.72-73 том 1).

Також, судом установлено і те, що між ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ (м.Нікополь) як Замовником ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» (місцезнаходження - м.Дніпро) як Підрядником були укладені наступні договори підряду, а саме:

- договір №20190544 від 04.09.2019р. за умовами якого Підрядник (ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ») взяв на себе зобов`язання виконати роботи по завданню Замовника (ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ»), а Замовник зобов`язувався прийняти та оплатити таку роботу на умовах даного Договору, робота повинна була виконуватися із матеріалів Підрядника, тобто, ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» та перелік цієї роботи зазначався у Календарному плані, що є Додатком №1 до цього договору, зокрема, ремонт автов`їзду у 2 прольот ТПЦ-2 зі східної сторони; ремонт дороги (дільниця №12) до південного сходу ТПЦ на загальну суму 804000 грн. з ПДВ - п.1.1.,1.2, 3.2 договору (а.с.74-80 том 1);

- договір №20190729 від 06.12.2019р. за умовами якого Підрядник (ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ») взяв на себе зобов`язання виконати роботи по завданню Замовника (ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ»), а Замовник зобов`язувався прийняти та оплатити таку роботу на умовах даного Договору, робота повинна була виконуватися із матеріалів Підрядника, тобто, ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» та перелік цієї роботи зазначався у Календарному плані, що є Додатком №1 до цього договору, зокрема, ТЦ-6 переобладнання санвузла по осі 40 прольот «Ж-Н» Електроосвітлення, опалення і вентиляція, будівельні роботи на загальну суму 720000,00 грн. з ПДВ - п.1.1.,1.2, 3.2 договору (а.с.96-102 том 1).

22.01.2020р. між вказаними сторонами була укладена додаткова угода №20190729-Д/1 за якою були внесені зміни до Календарного плану щодо строків виконання вказаних робіт та ціни виконаних робіт, яка склала у загальній сумі 734193,60 грн. з ПДВ (а.с. 139 том 1).

На підтвердження реальності фактичного виконання вищенаведених підрядних (будівельних) робіт позивачем надані наступні первинні бухгалтерські документи, а саме: копії договірних цін, копії локальних кошторисів, копії рахунків-фактур від 09.12.2019р., від 29.01.2020р., копії довідки про вартість виконаних робіт за лютий 2020р., копії акту приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2020р., копія рахунку-фактури від 19.02.2020р. на суму 22 315,20 грн., копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за лютий 2020р., копія рахунку-фактури від 19.02.2020р. на суму 43207,20 грн., копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за лютий 2020р., копії податкових накладних, копії Містобудівних умов і обмеження забудови земельної ділянки на розробку проекту реконструкції системи теплопостачання АПК-1 трубопрокатного цеху №7 ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКР ТЬЮБ», АПК-1, АПК-2 трубопрокатного цеху №2 на пр.Трубників,56, копії декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, копії актів приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, копії наказів про введення в експлуатацію ОС, МНМА, НА, копія акту №243 від 27.12.2019р. прийомки-здачі відремонтованих, реконструйованих об`єктів, копія акту №176 від 31.10.2019р. прийомки-здачі відремонтованих, реконструйованих об`єктів, копія акту №65 від 31.08.2019р. прийомки-здачі відремонтованих, реконструйованих об`єктів, копії рахунків-фактур від 25.09.2019р. на суму 465741,60 грн., від 09.09.2019р. на суму 241200,00 грн., копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019р., копія акту прийомки виконаних будівельних робіт за вересень 2019р., копія рахунку-фактури від 01.03.2020р. на суму 190088,40 грн., копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2020р., копія акту прийомки виконаних робіт за березень 2020р., копія рахунку-фактури від 01.03.2020р. на суму 72586,80 грн., копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2020р., а також надані копії платіжних доручень про оплату за виконані будівельні (підрядні ) роботи №11296 від 05.11.2019р. на суму 465741,60 грн., №11419 від 07.11.2019р. на суму 80058,00 грн., №12856 від 19.12.2019р. на суму 216000,00 грн., №9516 від 13.09.2019р. на суму 241200,00 грн., №3186 від 24.04.2020р. на суму 284990,40 грн. (а.с.81-173,233-250 том 1, а.с.1-54 том 2).

Вивчивши вищенаведені первинні бухгалтерські документи, які були оформлені на виконання договору поставки, на виконання робіт з надання послуг гідромолоту та на виконання вищенаведених підрядних (будівельних) робіт за вищенаведеними договорами по взаємовідносинах позивача з ТОВ «ВП «КЕРАМІТ», ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ», суд приходить до висновку, що вони не можуть бути прийняті судом на підтвердження реальності здійснення позивачем господарських операцій, з огляду на наступне.

Зі змісту копії договору поставки №20190597 від 04.10.2019р. видно, що ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» взяв на себе зобов`язання поставити на адресу позивача товар (паливні гранули з деревини) на умовах поставки Інкотермс 2010 - СРТ (продавець бере на себе витрати на перевезення до місця призначення) з м. Запоріжжя до м. Нікополя, що підтверджується змістом відповідного договору та Специфікації до нього від 27.01.2020р. (а.с.55-59 том 1).

На підтвердження постачання (перевезення) вказаного вище товару з м. Запоріжжя (місцезнаходження ТОВ «ВП «КЕРАМІТ») до м. Нікополя ( місцезнаходження позивача) була надана копія товарно-транспортної накладної № 06 від 03.02.2020р. зі змісту якої вбачається, що перевезення здійснювалося автомобілем Сканія НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп НОМЕР_2 , автомобільний перевізник - ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» водій ОСОБА_2 , Замовник - ТОВ «ВП «КЕРАМІТ», пункт навантаження - м. Запоріжжя, вул. Каховська, 32, пункт розвантаження - Дніпропетровська область м. Нікополь пр.Трубників, 56 (а.с.62 том 1).

Разом тим, зі змісту акту перевірки, а також і зі змісту вищенаведеного договору поставки вбачається, що підприємства ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» зареєстровано у м. Запоріжжя, пр. Інженера Преображенського, буд. 7 кв.206, у період з жовтня 2019р. по лютий 2020р. видом діяльності підприємства є виробництво інших виробів з деревини, виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння, чисельність працівників становила - 2 особи, основні засоби згідно фінансової звітності за 2019р. - 6 тис. грн., засновником, керівником та головним бухгалтером в одній особі був ОСОБА_3 (а.с.29 том 1).

При цьому, зі змісту вищенаведеної ТТН видно, що навантаження товару відбулося з адреси АДРЕСА_1 , проте, згідно копії договору та первинних документів вбачається, що адресою ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» є м. Запоріжжя пр. Інженера Преображенського, буд. 7 кв.206 (а.с.55-58 том 1).

Позивачем на підтвердження того, що вказані приміщення чи склади за адресою АДРЕСА_1 перебували у його контрагента в оренді чи у власності, на якій саме підставі використовувалися дані приміщення вказаним контрагентом позивачем суду не надано з урахуванням вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також із наданих судом документів не встановлено (а позивачем жодними доказами не підтверджено) факту того, що ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» здійснював свою господарську діяльність за такими видами діяльності як автомобільні перевезення, не надав доказів того, що у нього рахуються на балансі основні засоби для здійснення таких перевезень або орендується відповідний транспорт з урахуванням того, що у ТТН вказане підприємство зазначене як автомобільний перевізник (а.с.62 том 1).

Також слід зазначити, що у вищенаведеному ТТН зазначено автомобільним перевізником ТОВ «ВП «КЕРАМІТ», водієм зазначений ОСОБА_2 , однак проведення з даним водієм розрахунків за вказане перевезення, з урахуванням того, що на підприємстві ТОВ «ВП «КЕРАМІТ» працювало лише 2 особи, позивачем суду не надано, доказів того, що вказана особа входила до штату даного підприємства та з нею проведені відповідні розрахунки також не надано у відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин та враховуючи не надання позивачем вищенаведених доказів на підтвердження реальності виконання договору поставки між позивачем та ТОВ «ВП «КЕРАМІТ на спростування доводів контролюючого органу, суд приходить до висновку про не підтвердження позивачем належними, достатніми та допустимими доказами реальності вищевказаної господарської операції з поставки товару з урахуванням норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та виходячи з вимог ст.ст.72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, досліджуючи питання реальності фактичного здійснення господарської операції за договором №20200072 від 02.01.2020р. між позивачем та ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» щодо надання останнім позивачеві послуг гідромолоту згідно аналізу умов наведеного договору та наданих копій первинних бухгалтерських документів у їх сукупності, суд виходить з такого.

За пунктом 2.1 вказаного договору встановлено, що послуги вказаним механізмом виконуються тільки на основі заявок, які подаються позивачу як Замовнику не пізніше 12 години дня, що передуює дню надання послуг. До заявки повинен бути доданий погоджений сторонами графік виконання послуг з зазначенням добового або середньодобового обсягу виконання робіт (з розподілом по змінах роботи).

У відповідності до вимог пунктів 2.3.1, 2.3.2 договору передбачено призначення осіб, відповідальних за використання механізмів і транспорту в цехах і службах заводу. До прибуття техніки підготувати фронт робіт (виписати у випадку необхідності пропуска на право проїзду техніки до місця виконання робіт).

Також за пунктом 4.1 вказаного договору було передбачено, що перед початком робіт на території Замовника (позивача) Виконавець (ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ») розробляють заходи по охороні праці і оформляють наряд-допуск(а.с.67 том 1).

Разом з тим, ні відповідні копії заявок, ні копії графіків виконання послуг із зазначеннями добового або середньодобового обсягу виконання робіт, ні пропусків на право в`їзду техніки до місця виконання робіт, ні наказів про призначення відповідальних осіб, ні наряди-допуску на територію підприємства позивача вказаного механізму (гідромолоту) на виконання умов вищенаведеного договору останнім суду не було надано у порушення вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також позивачем і не надано доказів того, яким чином відбувалося транспортування вказаного гідромолоту на підприємство позивача до м. Нікополя з урахуванням того, що ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» знаходиться у місті Дніпрі (згідно змісту договору) та не надано і доказів приймання-передачі цього гідромолоту від Виконавця до Замовника або виконання робіт на цьому механізмі працівниками Виконавця (ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ»), не надано доказів направлення таких працівників у відрядження до м. Нікополя, їх проживання, харчування у період для виконання таких робіт, а також і не надано доказів оплати цих працівникам за виконані роботи за вказаних договором.

При цьому, судом не може бути прийнятий в якості належного доказу акт надання послуг №2 від 19.02.2020р. (а.с.73 том 1), який містить посилання на виконання робіт виконавцем щодо надання послуг гідромолоту за 27 годин роботи на суму 16200 грн., з огляду на те, що вказаний акт не містить посилань на місце виконання таких робіт, ким вони виконувалися та у який період, а відповідно, зазначений документ не містить інформації про відповідну господарську операцію у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» з урахуванням того, що позивачем за зазначеною господарською операцією ні копії податкової накладної, зареєстрованої у ЄРПН, ні доказів руху активів за зазначеним договором (сплати позивачем на користь ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ») суду не надано.

В той же час, за змістом акту перевірки було встановлено, що за даними АІС «Податковий блок» ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» зареєстровано органом ДПС за місцем основної реєстрації - ГУ ДПС у Донецькій області (м.Маріуполь Центральний район), кількість працівників на підприємстві за даними розрахунків сум доходу нарахованого на користь фізичних осіб (форма 1ДФ) складала: за 3 квартал 2019р. - 1 особа за трудовим договором; за 1 квартал 2020р. - 1 особа за трудовим договором, тобто, дохід отримувала 1 посадова особа - керівник і бухгалтер в одній особі ОСОБА_1 (а.с.33 том 1).

Таким чином можна дійти висновку, що вказана одна посадова особа - Петрова Т.В., яка була керівником і бухгалтером ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» фізично не могла виконувати вищенаведений обсяг робіт по надання послуг гідромолоту позивачеві із його транспортуванням до м. Нікополя, виконання ним відповідних робіт на території підприємства позивача, що не спростовано позивачем жодними доказами у порядку змагальності у наданні суду доказів, що передбачено ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин та враховуючи не надання позивачем вищенаведених документів на підтвердження реальності господарської операції по наданню послуг гідромолота посадовими особами ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» позивачеві, суд приходить до висновку про не підтвердження позивачем належними, достатніми та допустимими доказами реальності вищевказаної господарської операції по надання послуг гідромолота з урахуванням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та вищенаведених встановлених судом обставин виходячи з вимог ст.ст.72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також зі змісту досліджених судом наведених вище договорів підряду (виконання будівельних робіт) укладених між позивачем як Замовником та ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» як Підрядником вбачається, що останній взяв на себе зобов`язання, а саме:

- ремонт автов`їзду у 2 прольот ТПЦ-2 зі східної сторони (договір підряду№20190544);

- ремонт дороги (дільниця №12) до південного сходу ТПЦ( договір підряду №20190544);

- ТЦ-6 переобладнання санвузла по осі 40 прольот «Ж-Н» Електроосвітлення, опалення і вентиляція, будівельні роботи (договір підряду №20190729).

Вказане вище підприємство було зареєстроване у м. Маріуполі про що зазначено у акті перевірки(а.с.33 том 1), а зі змісту договорів підряду видно, що його місцезнаходження є м. Дніпро, вул. Панікахи, 2, в той же час, підприємство позивача знаходиться у м. Нікополі Дніпропетровської області, що підтверджується відповідною копією Виписки з ЄДРПОУ (а.с.71-79, 184-185 том 1).

Як вбачається зі змісту акту перевірки контролюючим органом було встановлено, що за даними АІС «Податковий блок» ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» зареєстровано органом ДПС за місцем основної реєстрації - ГУ ДПС у Донецькій області (м.Маріуполь Центральний район), кількість працівників на підприємстві за даними розрахунків сум доходу нарахованого на користь фізичних осіб (форма 1ДФ) складала: за 3 квартал 2019р. - 1 особа за трудовим договором; за 1 квартал 2020р. - 1 особа за трудовим договором, тобто, дохід отримувала 1 посадова особа - керівник і бухгалтер в одній особі ОСОБА_1 (а.с.33 том 1).

Також за змістом акту перевірки вбачається, що контролюючим органом від ГУ ДПС у Донецькій області була отримана податкова інформація від 22.07.2020р. №7640/7//05-99-05-14 з питань проведення фінансово-господарських операцій ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» за квітень, травень, липень, вересень, грудень 2019р. та лютий 2020р. за якими встановлено відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та надання послуг наявним трудовим ресурсом з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного, відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства (а.с.34 том 1).

Тобто, зазначене свідчить про те, що у ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» як підрядника за вищенаведеними договорами підряду не було достатньої кількості працівників для виконання вищенаведених будівельних робіт, а одна особа, яка перебувала у штаті вказаного підприємства як керівник і бухгалтер в одній особі фізично не мала можливості здійснити капітальний ремонт вищенаведених об`єктів позивача у наведених обсягах та з урахуванням відсутності матеріальних фондів, трудових ресурсів та віддаленості один від одного, що не спростовано позивачем жодними належними, достатніми та достовірними доказами у розумінні ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також у ході судового розгляду справи позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, яка саме штатна чисельність працівників перебувала у штаті вказаного підприємства на спірний період виконання таких робіт, їх фаховий рівень для здійснення поточного ремонту на підприємстві позивача, який полягав у проведенні ремонтних робіт на території підприємства позивача, не надано і доказів ввезення своїх матеріалів для проведення будівельних робіт та пропуску на територію підприємства працівників підрядника у спосіб та у порядку, передбаченому п.3.2 та п.3.7 договорів з урахуванням того, що підрядник зобов`язувався виконати підрядні роботи із матеріалів підрядника та забезпечити виконання таких робіт за рахунок своїх працівників або представниками шляхом виконання вимог контрольно-пропускного режиму Замовника, їх знаходження на території Замовника з пропускними документами та із документами, що посвідчують особу.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вжиття заходів пропуску на територію підприємства позивача працівників підрядника для виконання підрядних робіт за вищенаведеними договорами підряду за наведеними умовами п.3.7 договорів.

Позивачем не надано і доказів перевезення на об`єкти у м.Нікополі, з м. Дніпра або із м. Маріуполя будь-яких будівельних матеріалів для виконання таких робіт, працівників ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» до м. Нікополя у періоди, у які проводилися відповідні поточні та капітальні ремонти, відсутні і докази оформлення відряджень таких працівників (оскільки підприємство знаходилося у м. Дніпрі згідно умов договорів підряду), організації їх проживання та харчування на наведених об`єктах, відсутні допуски таких співробітників підрядника до виконання будівельних робіт як відповідних фахівців з будівництва, які б могли свідчити про реальність виконання таких робіт на території підприємства позивача саме працівниками (фахівцями) ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ».

Є безпідставними та необґрунтованими і посилання позивача у позові на те, що самим контролюючим органом було встановлено факт виконання підрядних робіт за вказаними договорами підряду третіми особами (субпідрядники організаціями), які були залучені до їх виконання, що, на думку позивача, робить висновки відповідача необґрунтованими, з огляду на те, що вказані обставини позивачем жодними доказами не підтверджені, а залучення третіх осіб (субпідрядних організацій) до виконання зазначених будівельних робіт не передбачено умовами договорів підряду, навпаки, умови договорів передбачали виконання цих робіт із матеріалів самого підрядника (що мало на меті завезення таких будівельних матеріалів на територію підприємства позивача) - (п.3.2 договору), однак завезення таких будівельних матеріалів не підтверджено позивачем жодними доказами та було передбачено забезпечення підрядником виконання підрядних робіт лише своїми працівниками (п.3.7 договору) - (а.с.71-79, 96-101 том1).

Позивачем також і не було надано жодних доказів того, яким саме чином здійснювалися розрахунки із фізичними особами за договорами підряду, які виконували такі роботи на території підприємства позивача, відповідних розрахункових документів не надано.

При цьому, судом враховується і те, що за даними аналізу ЄРПН контролюючим органом було встановлено, що ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» у лютому 2020р. послуги по перебудові санвузла на ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» та надання послуг гідромолоту було здійснено ТОВ «ПЕНТАН ОПТ», яке знаходиться у м. Харкові, у штаті мало працівників у кількості 4 особи, дані послуги в подальшому були перевиставлені на ТОВ «ТОРГ СТОРІ», яке знаходиться у м. Маріуполі та чисельність працівників даного підприємства становила - 1 особа. Також було встановлено, що у вересні 2019р. ТОВ «ГРУП 7 ЕЛЕМЕНТ» здійснило ремонт доріг та автов`їзду для позивача, проте, фактично вказане підприємство зареєстроване у м. Маріуполі, у вказаному періоді мало у штаті 3 особи, відомості про залучення працівників за трудовим договором відсутні. Протягом вересня 2019р. також встановлено, що вказані підприємства надавали ремонтні послуги не лише ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ», а ще більше 100 підприємствам (а.с.33-зворот том 1).

Отже, фактично і підприємства - ТОВ «ПЕНТАН ОПТ», ТОВ «ТОРГ СТОРІ», ТОВ «ГРУП 7 ЕЛЕМЕНТ» (субпідрядники), на які фактично були перевиставлені підрядні роботи та послуги для позивача за вищенаведеними договорами підряду фізично не могли їх виконувати на підприємстві позивача у м. Нікополі через відсутність достатньої кількості трудових ресурсів відповідного фаху, віддаленості контрагентів один від одного та відсутності для цього відповідних основних засобів, тощо, що не спростовано позивачем жодними доказами у відповідності до вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, фактично встановлені судом обставини у даній справі щодо залучення підрядником до виконання підрядних робіт на території підприємства позивача (ремонту автов`їзду у 2 прольот ТПЦ-2 зі східної сторони; ремонту дороги (участок №12) до південного сходу ТПЦ;ТЦ-6 переобладнання санвузла по осі 40 прольот «Ж-Н» Електроосвітлення, опалення і вентиляція, будівельні роботи), підприємств-субпідрядників, залучення яких не було передбачено договорами підряду ( п.3.7 договору підряду вимагав виконання від підрядника роботи лише своїми працівниками), не відображення у вказаних документах бухгалтерського обліку вказаних підприємств як відповідних субпідрядників (ні в актах виконаних робіт, ні у локальних кошторисах, ні у довідках про вартість виконаних робіт такої інформації не містять) свідчить про те, що працівники ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» фактично не виконували взятих на себе зобов`язань за вищенаведеними договорами підряду, а як наслідок, підтверджена нереальність вчинення позивачем господарських операцій саме з ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» з урахуванням того, що і у позові позивач не заперечує факту виконання вказаних підрядних робіт іншими підприємствами на його території, що фактично підтверджує факти того, що вказаним підприємством підрядні роботи його працівниками не виконувались.

Також судом враховується і те, що позивач фактично не міг не знати про те, чиї саме працівники виконували роботи на території його підприємства за вказаними договорами підряду, оскільки здійснював допуск таких осіб до роботи на територію підприємства позивача через свої контрольно-пропускні пункти без оформлення відповідних правовідносин з вказаними особами як субпідрядниками та без оформлення первинних бухгалтерських документів (таких доказів суду не надано), так як додані до позову первинні бухгалтерські документи не містять інформації про залучення до виконання вказаних робіт третіх осіб - субпідрядних організацій, а відповідно, такі встановлені судом вищенаведені обставини не можуть свідчити про реальність господарської операції саме підрядником позивача за договорами підряду - ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» що суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

При цьому, судом критично надається оцінка доводам позивача у позові про те, що такі підрядні роботи виконувалися третіми особами - субпідрядними організаціями, що встановлено самим відповідачем в акті перевірки, з огляду на те, що, по-перше, позивач не міг не знати чиї саме працівники виконували роботи на його підприємстві за вказаними договорами підряду, а саме: працівники ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» чи працівники вищенаведених субпідрядних організацій на які були перевиставлені вказані роботи за даними реєстрації податкових накладних у ЄРПН; по-друге, за принципом змагальності у судовому процесі позивач повинен був підтвердити або спростувати наведені доводи відповідача із наданням відповідних доказів з урахуванням вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, чого позивачем зроблено не було.

Не можуть бути визнані судом належними та достатніми доказами на підтвердження реальності вчинення позивачем із його контрагентами господарських операцій за вищенаведеними договорами надані позивачем копії документів, а саме: копії Містобудівних умов і обмеження забудови земельної ділянки на розробку проекту реконструкції системи теплопостачання АПК-1 трубопрокатного цеху №7 ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКР ТЬЮБ», АПК-1, АПК-2 трубопрокатного цеху № 2 на пр.Трубників,56, копії декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, копії актів приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, копії наказів про введення в експлуатацію ОС, МНМА, НА, копія акту №243 від 27.12.2019р. прийомки-здачі відремонтованих, реконструйованих об`єктів, копія акту №176 від 31.10.2019р. прийомки-здачі відремонтованих, реконструйованих об`єктів, копія акту №65 від 31.08.2019р. прийомки-здачі відремонтованих, реконструйованих об`єктів, з огляду на те, що вказані наведені копії документів не містять інформації про предмет доказування у розумінні ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням встановлених судом обставин щодо виконання підрядних робіт для позивача не працівниками підрядника - ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ», а іншими субпідрядники організаціями.

Отже, проведений аналіз вищенаведених обставин у справі у сукупності із нормами чинного податкового законодавства свідчить про те, що вищенаведені описані господарські операції позивача із його контрагентами були обліковані позивачем не у відповідності із їх дійсним економічним змістом, що обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру (мети), а надавались з метою податкової вигоди вищенаведеним контрагентам позивача без мети отримання прибутку.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено реальність господарських операцій по його взаємовідносинах з ТОВ «ВП «КЕРАМІТ», ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» за договорами поставки, надання послуг гідромолоту, виконання підрядних (будівельних) робіт для позивача, а сам факт складання позивачем податкових накладних та первинних бухгалтерських документів, що за формою відповідають вимогам законодавства, а також і доказів сплати грошових коштів, не можуть свідчити про реальність цих господарських операцій з урахуванням встановлених судом обставин у даній справі, аналізу наданих документів виходячи з вимог ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які проаналізовані вище.

В той же час, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення як обґрунтована підстава для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень посилання відповідача у акті перевірки на те, що ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» фігурує у кримінальному провадженні від 26.04.2019р. №0000024 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.205 КК України, з огляду на те, що, по-перше, відповідачем жодних доказів на підтвердження наведеного суду не надано; вироків суду, які б набрали законної сили щодо посадових осіб, ні ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ», ні позивача не надано; по-друге, встановлені факти того, що вказаний контрагент позивача фігурує у наведеному кримінальному провадженні ще не може слугувати доведенням вини посадових осіб ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» у відповідності до вимог ст.61 Конституції України; по-третє, на вимогу суду відповідачем відповідної копії вироку, який би набрав законної сили на момент проведення перевірки та складання акту перевірки суду не надано в порушення вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, зазначені обставини не можуть бути єдиними підставами для визнання протиправними та скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням того, що у ході судового розгляду справи судом не встановлено, а позивачем реальність здійснення господарських операцій за вищенаведеними договорами поставки, надання послуг та виконання підрядних робіт на користь позивача з метою отримання прибутку жодними належними, достатніми та допустимими доказами не підтверджена у розумінні ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання - ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Разом з тим, позивач у ході судового розгляду справи на вимогу суду не навів жодних підстав та не надав належних доказів на підтвердження протиправності оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням проаналізованих судом наданих позивачем документів та аналізу чинних норм податкового та бухгалтерського законодавства.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і посилання позивача у позові на те, що господарські операції позивача із його контрагентом - ТОВ «КАПІТАЛ СТРОЙ ІНВЕСТ» за договором підряду №20190544 від 04.09.2019р. уже визнавались реальними згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020р. у справі №160/3878/20, з огляду на те, що зміст дослідженої постанови не містить посилань на встановлені факти того, що фактично підрядні роботи за вказаним договором на підприємстві позивача працівниками підрядника не виконувались (що не спростовано позивачем), а були перевиставлені на інших контрагентів (що було встановлено матеріалами даної справи), які також не могли виконувати вказані підрядні роботи через віддаленість один від одного та через недостатність необхідної кількості працівників відповідного фаху, а тому вказані висновки судом апеляційної інстанції зроблені без врахування наведених обставин, у зв`язку із чим правова оцінка, надана судом апеляційної інстанції факту реальності господарської операції за договором №20190544 при розгляді іншої справи (цієї справи) не є обов`язковою для суду згідно до вимог ч.7 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача відсутні належні, достатні та достовірні первинні бухгалтерські документи, які фіксують факт реальності здійснення господарських операцій з наведеними контрагентами з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм податкового законодавства.

Щодо аргументів позивача про те, що позивач не може нести відповідальності за дії свого контрагента, слід зазначити, що при провадженні господарської діяльності до обох контрагентів у відповідній операції встановлюються вимоги щодо належного оформлення первинних документів. Також у пункті 65 рішення Європейського суду з прав людини «Булвес АД» проти Болгарії» від 22 січня 2009р., заява №3991/03 зазначено, що загальні інтереси спільноти полягають у підтриманні фінансової стабільності системи оподаткування ПДВ разом із її сукупністю нормам щодо нарахування ПДВ. Основними елементами підтримання такої стабільності слід визнати повне і своєчасне виконання усіма платниками ПДВ своїх зобов`язань щодо декларування та сплати ПДВ та, в кінцевому результаті, запобігання будь-яких видів шахрайських зловживань у вказаній системі. Щодо цього Суд визнає, що необхідно покладати край спробам зловживання у сфері оподаткування і що з метою попередження таких зловживань може бути розумним передбачати у національному законодавстві вимоги особливої обачливості для платників ПДВ.

На переконання суду, у разі нехтування платником податків своїм обов`язком щодо ретельної перевірки наданих йому від продавця (виконавця робіт, надання послуг) первинних документів, останній не може претендувати на формування податкового кредиту та витрат за таких обставин.

Таким чином, наведене у своїй сукупності не дає підстав вважати, що надані позивачем документи бухгалтерського обліку відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх змісту та оформлення, що унеможливлює, з огляду на приписи Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», розцінювати їх як належні та достатні докази для користування позивачем податковим кредитом на законних підставах.

Аналогічна правова позиція узгоджується такою із позицією Верховного Суду, викладена у постанові від 09.12.2019р. у справі №804/729/17, яка і підлягає врахуванню при застосуванні норм матеріального права у даних правовідносинах згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом відхиляються посилання позивача у позові на численні правові позиції Верховного Суду, викладені у його постановах, прийнятих у 2018-2019р., оскільки досліджені у таких постановах господарські операції не містять фактів перевиставлення на інших контрагентів підрядних робіт, що має місце у цій справі, тобто правовідносини у даній справі та у справах, на які посилається позивач у позові, не є аналогічними, а тому і не підлягають застосуванню у даних спірних правовідносинах за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку про те, що оспорюване рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку про те, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, а тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 229, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 28.08.2020р., №127/50-04 від 18.11.2020р. - відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва