Справа № 308/924/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/924/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

представника позивача Іванова С.В.,

відповідача Агілес Тансаут (AGHILES TANSAOUT),

перекладачів ХаЛід Еззахірі, Тарасінчам Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління ДПС України в Закарпатській області до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України,

встановив:

25.01.2021 військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України як позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 як відповідача про примусове видворення іноземця за межі території України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач 18.12.2020 о 13 год. 00 хв. незаконно, поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 246, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Ужгород», ВІПС «Гута», однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 22 грудня 2020 року в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку.

Позивач зазначає, що у ході роботи з відповідачем було встановлено, що останній навчався в «Академії кіно та нових медіа» в м. Київ, однак був відрахований із закладу за невідвідування занять, на підставі чого навчальним закладом та Чопським прикордонним загоном було подано клопотання до ДМС України щодо скасування посвідки на тимчасове проживання відповідача в Україні.

За твердженням позивача, на сьогоднішній день підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідач не має, а спроба незаконного перетинання ним державного кордону України в Словацьку Республіку свідчить про те, що він порушив вимоги ст. 204-1 КУпАП, ст. ст. 4, 9, 16 вказаного Закону і відповідно до вимог ст. 29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.

Приймаючи до уваги викладене, позивач просить суд примусово видворити за межі території України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.01.2021 відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому такий просить відмовити у задоволенні такого, з огляду на те, що перебував на території України законно, був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 терміном дії до 30.08.2023. Вказує, що до моменту затримання не знав, що посвідка скасована, оскільки був студентом «Академії кіно та нових медіа» в м. Київ. Зазначає, що 24.01.2021 він подав до Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, попередньо звернувшись із заявою до вказаного органу на отримання копії рішення про скасування посвідки, а тому в силу п. 21 Порядку №251 має право на оскарження такого рішення протягом місяця з дня отримання копії, що зупиняє його виконання.

Приймаючи до уваги викладене, відповідач просить суд, постановити рішення, яким відмовити у примусовому видворенні за межі території України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.02.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому такий спростовує твердження відповідача про те, що він є студентом «Академії кіно та нових медіа» в м. Київ оскільки відповідно до повідомлення такого закладу від 23.12.2020 такий був відрахований. Окрім цього вказує, що пункт 21 Порядку №251 відсутній.

Представник позивача зазначає, що у зв`язку зі скасування посвідки відповідача на тимчасове проживання в Україні та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, законних підстав для перебування в Україні громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 немає.

08.02.2021 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. Вказане заперечення подано до суду 08.02.2021 та зареєстровано за Вх. №7134 о 15 год. 39 хв. цього ж дня, при цьому розгляд справи, як вбачається з протоколу судового засідання, відбувся 08.02.2021 в період з 13 год. 13 хв. по 13 год. 45 хв. Тож суд не приймає такі заперечення до розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з врахуванням обставин, визначених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

З рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2020 (справа №308/13888/20) з`ясовано, що відповідач 22.12.2020 в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України з Словацької Республіки, де о 13 год. 10 хв. 18 грудня 2020 року був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки, після незаконного перетину кордону з України в Словацьку Республіку, у складі групи осіб в районі прикордонного знаку № 246, на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ВІПС «Гута».

Документи, які посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України на момент затримання у відповідача були відсутні.
Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання відповідача від 22.12.2020, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22.12.2020.
Судом також встановлено, що відповідач на території України знаходився законно, а саме як студент першого курсу Приватного закладу вищої освіти «Академія кіно та нових медіа» (місце розташування Київ ), був документований посвідкою на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 , дата закінчення 30.08.2023.
Згідно з наказу № 256 від 23.12.2020 відповідача відраховано з Приватного закладу вищої освіти «Академія кіно та нових медіа», у зв`язку з порушенням пункту 6.3.5. Договору про навчання та направлено відповідне клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України до Головного управління Державної міграційної служби України (лист №536 від 23.12.2020).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказане рішення суду згідно з даних АСДС «Д-3» набрало законної сили, а отже обставини встановлені в ньому, суд визнає доведеними.

За твердженням позивача відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки своїми діями відповідач порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», якими визначено порядок перетинання державного кордону України.

Рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 17.02.2020 №7275 про скасування посвідки на тимчасове проживання від відповідачу скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_2 .

Листом Університету ДФС України від 04.02.2021 №212/01-19 з додатками стверджується, що відповідач в період з 28.01.2019 по 06.02.2020 навчався в Університеті ДФС України в період з 28.01.2019 по 06.02.2020, після його відрахування з університету навчальний заклад повідомив про це Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області листом від 12.02.2020.

Листом «Академії кіно та нових медіа» в м. Київ від 04.02.2021 №101 стверджується, що відповідач є колишнім студентом вказаного навчального закладу, та був зарахований до такого 13.02.2020, строк його навчання визначено по 28.08.2020. При цьому Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області було інформоване про це листом від 19.02.2020.

Вказане у своїй сукупності свідчить про те, що відповідач знаходиться на території України без будь яких законних підстав.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 4. ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані приписами ст. 288 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено заборон, перелічених у ст. 31 Закону № 3773-VI , щодо примусового видворення відповідача з території України.

Посилання відповідача про те, що він виступає проти алжирського уряду, що можливо загрожує його життю, суд вважає неспроможними, оскільки не містить доказів або посилань стосовно наявності такої обставин.

Разом з тим, аналіз положень Закон №3773-VI дає підстави для висновку, що підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідач вчинив незаконне перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку, при затриманні у нього були відсутні документи, що посвідчують особу та підтверджують законність пеебування на території України.

За вказаних обставин військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, який за рішенням суду від 24.12.2020 (справа №308/13888/20) був задоволений.

Під час судового розгляд адміністратвиного позову про примусове видворення відповідача, обставина незаконного перетинання відповідачем державного кордону України знайшла своє підтвердження. Так, відповідачем в судовому засіданні факт перетинання державного кордону України не заперечувався, навпаки він повідомив суду, що мав намір виїхати до Франції.

При цьому суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Посилання відповідача на п. 21 Порядку №251 суд не приймає до уваги, оскільки такого пункту у вказаному Порядку немає.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, оскільки відповідачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, зокрема, незаконний перетин державного кордону, законні підстави для перебування на території України у відповідача відсутні, суд вважає, що позовні вимоги про примусове видворення за межі території України відповідача є обґрунтованими та такими, що на час ухвалення рішення судом підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Примусово видворити за межі території України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов