Справа № 826/276/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Київ № 826/276/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомФонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
до Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві
пропро визнання протиправною та скасування постанови №47059227

ВСТАНОВИВ:

Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу в подвійному розмірі від 02.11.2015 у виконавчому провадженні № 47059227.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2016 зупинено провадження до набрання законної сили рішенням у справі № 826/25498/15 за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 27.08.2015 про накладення штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 поновлено провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

17.11.2020 суд на підставі вимог ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2015 по справі №758/549/15-ц в частині, допущений до негайного виконання, а саме - поновлення ОСОБА_1 з 18.12.2014 на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності , виконано позивачем у повному обсязі, а відтак, постанова про накладення на позивача штрафу у сумі 1020,00 грн.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами, згідно вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2015 у справі № 758/549/15-ц цивільний позов ОСОБА_1 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа, - Виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування і тимчасової втрати працездатності про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 18.12. 2014 № 568-к скасовано; ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 18 грудня 2014 року; стягнуто з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2010 року по 26 березня 2015 року включно у розмірі 28 020 грн. та компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі - 1500 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення допущене до негайного виконання в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015 рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2015 у справі № 758/549/15-ц залишено без змін.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 рішення судів попередніх інстанцій у справі № 758/549/15-ц залишені без змін.

26.03.2015 Подільським районним судом м. Києва по справі № 758/549/15-ц в частині негайного виконання рішення суду від 26.03.2015 виданий виконавчий лист № 758/549/15-ц, яким судове рішення допущене до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

На підставі виконавчого листа № 758/549/15-ц, постановою відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 30.03.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 47059227.

02.09.2015 відповідачем надіслано вимогу №1222/3 щодо негайного виконання рішення Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/549/15-ц в частині поновлення ОСОБА_1 з 18.12.2014 на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у строк до 26 серпня 2015 року.

02.11.2015 з підстав невиконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 18.12.2014 відділом ДВС Подільського РУЮ у м. Києві винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Вважаючи постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (чинного на час винесення постанови, далі - Закон

№ 606-XIV)

Статтею 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 606 - XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 89 Закону № 606 - XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду видано наказ "Про призначення ОСОБА_1 " від 10.08.2015 № 53-м, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду.

Проте, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2015 у справі №758/549/15 зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 18.12.2014 .

Отже, з вищевказаного вбачається, що факт поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді не є належним способом виконання судового рішення у повній мірі, оскільки посада заступника директора Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду, з урахуванням суттєвої різниці у посадових окладах, не є рівнозначною посадою в розумінні пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, № 889-VIII на яку її поновлено за рішенням суду, окрім того , позивач поновив ОСОБА_1 на посаді з іншої дати, ніж було вказано у судовому рішенні.

Згідно вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України (чинного на час відкриття виконавчого провадження) постанова або ухвала, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною, а відтак, не підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно положень ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Міністерства розвитку громад та територій України підлягають частковому задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст.2,5 - 11,19,72 - 77,90,139,241 - 246,250,255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур