Справа № 120/3062/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3062/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

08 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018 в сумі 5732,98 грн; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 19.02.2016 по 31.10.2017 в сумі 3005,00 грн; стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.04.2020 по день постановлення судом рішення.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позов задоволено частково; стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.02.2016 по 31.01.2018 в сумі 5732,98 грн. (п`ять тисяч сімсот тридцять дві гривні 98 коп.); стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість по індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 31.10.2018 в сумі 3005,00 грн. (три тисячі п`ять гривень 00 грн.). В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що оскільки суд першої інстанції в повному обсязі задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення всіх сум, які підлягали виплаті позивачу при звільненні, що з урахуванням положень ст.117 КЗпП України є підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.02.2016 по 08.04.2020 ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на посаді інспектора роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області.

13.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату доплати за службу в нічний час за період з дати прийняття на службу по 31.01.2018 та заборгованості по індексації грошового забезпечення по жовтень 2017 року включно.

Листом від 01.06.2020 за №П-5851/41/5/05-2020 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування вказаних вище виплат.

Не погодившись з вказаною вище відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не здійснював позивачу доплату за службу в нічний час та індексацію грошового забезпечення у період з червня 2016 року по жовтень 2017 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що остаточний розрахунок з позивачем не проведено, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.94 Закону України "Про національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

П.15 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260) передбачено, що при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Таким чином, всі належні поліцейському суми грошового забезпечення, в тому числі недоплачені суми доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення, підлягають виплаті в день його звільнення.

Законодавством України про проходження служби в Національній поліції не врегульовано відповідальність роботодавця за порушення строків виплати належних військовослужбовцю сум та порядок компенсації часу затримки розрахунку при звільненні.

Водночас, такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, оскільки спеціальним законодавством не встановлено відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин норм КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.99 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у період з 19.02.2016 по 08.04.2020.

13.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату доплати за службу в нічний час та заборгованості по індексації грошового забезпечення.

Листом від 01.06.2020 за №П-5851/41/5/05-2020 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування вказаних вище виплат.

01.07.2020, тобто протягом місяця з моменту отримання відповіді позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що суми доплати за службу в нічний час в розмірі 5732,98 грн та індексації грошового забезпечення в розмірі 3005,00 грн протиправно не були виплачені позивачу на момент його звільнення.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржувалося відповідачем в апеляційному порядку.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач провів остаточний розрахунок з ОСОБА_1 з порушенням встановлених чинним законодавством строків, тому позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку згідно зі ст.117 КЗпП України.

Обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абз.1, 3 п.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою про доходи №663 від 20.05.2020 (а.с.18) заробітна плата ОСОБА_1 в лютому 2020 року складає 5516,51 грн, в березні 2020 року - 10964,47 грн (всього - 16480,98 грн). Кількість фактично відпрацьованих днів в лютому 2020 року - 29, в березні 2020 року - 31 (всього 60 днів).

Отже, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 274,68 грн (16480,98 грн / 60 днів).

Визначаючи період затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів враховує, що день звільнення - 08.04.2020 є останнім робочим днем, тому період затримки остаточного розрахунку при звільненні слід обчислювати з 09.04.2020 по день ухвалення судового рішення про присудження ОСОБА_1 невиплачених сум індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , за період з 09.04.2020 по 05.10.2020 складає 49442,40 грн (274,68 грн х 180 календарних днів).

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні.

Позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.04.2020 по 05.10.2020 в розмірі 49442,40 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста сорок дві гривні сорок копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.