Справа № 120/7847/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 січня 2021 р. Справа № 120/7847/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни щодо визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №61553685 від 28 жовтня 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. безпідставно 16 березня 2020 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №7780 від 02 березня 2020 року, оскільки приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи лише за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Однак, позивач проживає в місті Шаргород Вінницької області та у нього відсутнє майно, яке розташоване у місті Київ, а тому приватним виконавцем відкрито виконавче провадження всупереч приписам статті 24 Законом України "Про виконавче провадження" та статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ухвалою від 21 грудня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із неподанням заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, а також неподанням належним чином засвідченої копії оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 жовтня 2020 року серії ВП №61553685 або клопотання про витребування такого рішення (у разі його відсутності у позивача).

06 січня 2021 року на виконання вимог ухвали від 21 грудня 2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків та про витребування доказів.

Ухвалою від 15 січня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи та задоволено клопотання про витребування у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни належним чином засвідчену копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 жовтня 2020 року серії ВП №61553685, а також доказ її надсилання ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25 січня 2021 року продовжено приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксані Анатоліївні до 01 лютого 2021 року строк, встановлений ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року, для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних доказів.

26 січня 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження, що оскаржується, винесена на підставі статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із частиною 2 якої приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, окрім іншого, за місцезнаходженням майна боржника. Відповідно до пункту 3 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться (яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. При цьому, відповідач зазначає, що акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", звернувшись 13 березня 2020 року із заявою про примусове виконання вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису №7780 від 02 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 21128,17 гривень, надало довідку про рахунок та виписку по вказаному рахунку. Відтак, на думку відповідача, стягувачем подано документальне підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Клітченко О.А., а тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 березня 2020 року є правомірною.

Разом із відзивом на адресу суду надійшли витребувані судом докази.

Зважаючи на те, що розгляд цієї справи здійснюється в порядку письмового провадження, суд при ухваленні даного рішення зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Разом із тим, слід враховувати приписи частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати із датою складення повного рішення.

З огляду на те, що ухвалою від 15 січня 2021 вирішено розгляд цієї справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (тобто в письмовому провадженні), тому повний текст рішення складено до закінчення строку, встановленого частиною 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

02 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинений виконавчий напис №7780 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 21128,17 гривень.

13 березня 2020 року акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. подано заяву про примусове виконання вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису №7780 від 02 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 21128,17 гривень.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 16 березня 2020 року відкрито виконавче провадження серії ВП №61553685 щодо примусового виконання виконавчого напису №7780 від 02 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 21128,17 гривень.

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Частиною 5 статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Окремі аспекти організації та діяльності приватних виконавців визначені Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року №1403-VIII (надалі - Закон №1403-VIII).

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 22 Закону №1403-VIII про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються, зокрема, виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII визначено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (частини 1 та 2 статті 25 Закону №1403-VIII).

Отже, наведені приписи свідчать про те, що приватний виконавець обмежений у праві приймати до виконання виконавчі документи не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (чи за місцезнаходженням боржника - юридичної особи) або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №826/7969/16, від 08 квітня 2020 року справі № 804/6996/17, від 30 квітня 2020 року у справі №580/3311/19 та від 29 січня 2021 року у справі №160/12729/19.

В ході судового розгляду встановлено, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №61553685 від 16 березня 2020 року, приватний виконавець керувалася тим, що кошти позивача у сумі 1 гривні, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк", є майном боржника, місцезнаходженням якого є адреса акціонерного товариства (м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4).

Разом із тим, із інформації, що міститься у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, держателем якого є Міністерство юстиції України, слідує, що виконавчий округ, в межах якого приватний виконавець Клітченко О.А. має право приймати до виконання виконавчі документи, визначено місто Київ.

Статтею 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 192 Цивільного кодексу України передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-III (надалі - Закон №2346-III) кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість.

Статтею 7 Закону №2346-III передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Суд відзначає, що наявність лише самого рахунку в банку не породжує цивільні права та обов`язки. Банківський рахунок не є власністю громадянина та призначений для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій. При цьому, майном, на яке може бути звернено стягнення є, зокрема, кошти, а не рахунки у банку.

Разом із тим, наявність у боржника банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в акціонерному товаристві "Перший Український Міжнародний Банк", на якому наявні кошти у сумі 1 гривні, не свідчить про наявність у боржника майна у такому банку та не є таким майном, оскільки із наявних в матеріалах адміністративної справи доказів неможливо встановити чи є відповідний рахунок поточним рахунком позивача, на якому акумулюються кошти як вкладника.

В той же час, у випадку, якщо такий рахунок призначений для надходження коштів для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, тоді такі кошти не можуть вважатися майном особи.

Подібні висновки викладені у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі №120/6331/20-а.

Відтак, відсутні будь-які докази, які б підтверджували джерело походження коштів в сумі 1 гривні на картковому рахунку ОСОБА_1 , зокрема чи є відповідні кошти власними коштами останнього чи/або невикористаним ним лімітом овердрафту, що виключає можливість віднесення таких коштів до її майна в розумінні цивільного законодавства.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №7780 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 21128,17 гривень.

Отже, при відкритті виконавчого провадження відповідач не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення відповідачем приписів частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII щодо місця примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

За наведених підстав позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. про відкриття виконавчого провадження серії ВП №61553685 від 16 березня 2020 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, безпідставними слід визнати посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України від 11 серпня 2018 року, оскільки такий носить інформативний характер. Натомість, в силу приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 09 грудня 2020 року.

Відтак, на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 гривень за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження серії ВП №61553685 від 16 березня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 295 КАС України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна (02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 4, корпус А, офіс 35)

Повний текст рішення складено 29.01.2021

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович