Справа № 640/1205/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 року м. Київ № 640/1205/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

За позовомприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України (відповідач-1) Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (відповідач-2)
провизнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи», в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №3660/05 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно»; зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» розблокувати доступ державному реєстратору - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що у порушення п. 7 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990, наказ про проведення перевірки від 19.11.2019 не був направлений чи вручений позивачу. При цьому, оскаржуваний наказ не містить викладення фактів порушення, відомостей про негативні наслідки цих порушень, застосування такого виду санкції як тимчасове блокування доступу до Єдиних та Державних реєстрів фактично роботи неможливим здійснення нотаріусом своєї професійної діяльності протягом строку цього блокування, чим порушуються не тільки права нотаріуса, але й осіб, які звертають до неї за вчиненням нотаріальних дій, у тому числі щодо видачі свідоцтв про право на спадщину по вже відкритих 14 спадкових справах. Крім того, відповідачем не забезпечено участі позивача у процесі прийняття оскаржуваного наказу шляхом можливості надання пояснень, з урахуванням того, що висновки, покладені в основу оскаржуваного наказу, не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено особам, які беруть участь у справі, строк для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відмовлено у задоволенні заяви приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Від представника відповідача-2 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що ДП «Національні інформаційні системи» не здійснює владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, та законодавчо не уповноважений владно керувати поведінкою інших осіб, у тому числі позивача. При цьому, позивачем у позовній заяві не відображено суті протиправних дій відповідача-2 та жодним чином не доведено порушення ДП «Національні інформаційні системи» прав, свобод або інтересів позивача. Водночас, 27.11.2019 на адресу ДП «Національні інформаційні системи» із супровідним листом Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №10724/19.3.2/36-19 надійшов наказ Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №3660/5, на підставі чого позивачу було заблоковано доступ до Державного реєстру прав 27.11.2019.

Від представника відповідача-1 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній також заперечував проти задоволення позовних вимог, з огляду на те, що оскаржуваний наказ є правомірним та таким, що винесений відповідачем у межах наданих йому повноважень у зв`язку з виявленими порушеннями вимог чинного законодавства з боку позивача. Натомість, твердження позивача про те, що оскаржуваний наказ порушує права спадкоємців є хибним, оскільки нотаріус, у разі блокування йому доступу, має передати усі спадкові справи іншому нотаріусу для реалізації своїх прав спадкоємцями. При цьому, супровідним листом від 20.11.2019 №10380/19.3.2/34-19 Міністерством юстиції України направлено позивачу наказ від 19.11.2019 №4049/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 »

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, наказом Міністерства юстиції України від 19.11.2019 №4049/7 на підставі акту за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 19.11.2019 визначено провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаного державного реєстратора з дати реєстрації цього наказу, а також утворено комісію для проведення даної камеральної перевірки.

За результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 комісією складено довідку від 21.11.2019, в якій запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 5 місяців.

В якості підстав для вказаного у довідці зазначено наступне:

- порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час розгляду заяв №№ 35558974, 35563023, оскільки державну реєстрацію переходу права власності проведено за відсутності рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом;

- порушення вимог абз. 1 ч. 5 ст. 3, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 14 Порядку №1127 за заявою №31596665, оскільки за зазначеною заявою проведено державну реєстрацію права власності па дачний будинок (предмет іпотеки) за відсутності письмового повідомлення іпотекодержателя та з порушенням вимог Закону щодо території здійснення повноважень проведення державної реєстрації прав (порушено територіальність, оскільки приватний нотаріус ОСОБА_1 здійснює реєстраційні дії у Державному реєстрі прав не у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном). Аналогічні порушення (здійснення реєстрації переходу права власності по іпотечному договору за відсутності письмового повідомлення іпотекодержателя та з порушенням територіальності) здійснено приватним нотаріусом ОСОБА_1 за заявою №31600431;

- порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 14 Порядку №1127 за заявами №№31740875, 31736758, 31738637, оскільки проведено державну реєстрацію права власності у результаті поділу за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

- безпідставно скасовані зареєстровані заяві №№ 32440560 (скасування після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності), 32440719, 32440654, 35553958.

Як наслідок, наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №3660/5 тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 5 місяці.

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Рішення, передбачені пунктами 3 - 5 частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав щодо нотаріуса йому забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних законодавчих положень Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12. 2016 №990 затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок №990), визначає процедуру здійснення Мін`юстом відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державна реєстрація).

Контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах. У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації з прийняттям обов`язкових до виконання рішень, передбачених Законами. (п. 2 Порядку №990).

Згідно з п. 4 Порядку №990, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг. У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації. У разі виявлення за результатами моніторингу реєстраційних дій фактів неподання юридичною особою державному реєстратору визначеної Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» інформації про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) юридичної особи посадова особа Мін`юсту в обов`язковому порядку зазначає про такі факти в акті моніторингу реєстраційних дій та складає відповідно до законодавства протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною шостою статті 166 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 5 Порядку №990).

Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту. Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів. Наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті (п. 6 Порядку №990).

Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації (п. 7 Порядку №990).

Відповідно до п. 8 Порядку №990, під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії (п. 9 Порядку №990).

За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу (п. 10 Порядку №990).

Копії рішення, прийнятого за результатами проведеної камеральної перевірки, засвідчені в установленому законодавством порядку, надсилаються скаржнику (в разі розгляду скарги), державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації протягом трьох робочих днів з дня його прийняття (п. 12 Порядку №990).

Рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду (п. 14 Порядку №990).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації. У той же час, особиста участь суб`єкта державної реєстрації (у даному разі позивача) не є обов`язковою, як і надання таким суб`єктом пояснень.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, на підтвердження факту направлення на адресу позивача копії наказу від 19.11.2019 №4049/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1» представником відповідача надано суду копію супровідного листа від 20.11.2019 №10380/19-3-2/34-19. Разом з тим, у наданих представником відповідача матеріалах та доказах не вбачається того, що наказ від 19.11.2019 №4049/7 був дійсно направлений на адресу позивача, оскільки надані відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, докази та матеріали не місять, зокрема, але не виключно, фіскального чеку відділу поштового зв`язку, списку згрупованих поштових відправлень з відбитком відділу поштового зв`язку тощо. Проте, вказаний факт сам по собі не свідченням протиправності оскаржуваного наказу.

Зі змісту довідки від 21.11.2019, складеної за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 , вбачається факт виявлення комісією ряду порушень законодавчих положень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Щодо порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час розгляду заяв №№ 35558974, 35563023, оскільки державну реєстрацію переходу права власності проведено за відсутності рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (надалі - Порядок №1127), для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються: 1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна. Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 3) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою); 4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).

Так, за твердженням позивача, для проведення державної реєстрації переходу права власності на підставі заяв №№35558974, 35563023 останній, як державному реєстратору, надано повний перелік документів, а саме: рішення учасника №1 ТОВ «Рейдстрейт» від 14.05.2019 (про створення ТОВ «Рейдстрейт» та затвердження статутного капіталу за рахунок грошових коштів та конкретно визначеного нерухомого майна); акти приймання-передачі майна, внесеного до статуту ТОВ «Рейдстрейт» від 22.05.2019 (справжність підписів на актах приймання-передачі майна засвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат»). Копії вказаних документів також надано позивачем до суду. Разом з тим, як наголошено представником відповідача, з відомостей державного реєстру вбачається, що заявником - правонабувачем - надано лише акт прийому-передачі. Проте, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, вказане твердження представника відповідача, покладене в обґрунтування оскаржуваного рішення, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Щодо порушення вимог абз. 1 ч. 5 ст. 3, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 14 Порядку №1127 за заявою №31596665, слід зазначити наступне.

Так, за результатами проведеної камеральної перевірки встановлено, що оскільки за зазначеною заявою проведено державну реєстрацію права власності па дачний будинок (предмет іпотеки) за відсутності письмового повідомлення іпотекодержателя та з порушенням вимог Закону щодо території здійснення повноважень проведення державної реєстрації прав (порушено територіальність, оскільки приватний нотаріус ОСОБА_1 здійснює реєстраційні дії у Державному реєстрі прав не у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном). Аналогічні порушення (здійснення реєстрації переходу права власності по іпотечному договору за відсутності письмового повідомлення іпотекодержателя та з порушенням територіальності) здійснено приватним нотаріусом ОСОБА_1 за заявою №31600431.

З приводу викладеного позивачем вказано, що підставами для здійснення реєстраційних дій слугували іпотечний договір від 03.02.2016; договір про відступлення за іпотечним договором від 05.12.2018, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1, лист-повідомлення іпотекодержателя; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відтак, під час проведення реєстраційних дій за заявами №№31596665 та 31600431 позивачу надано лист-повідомлення іпотекодержателя та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення, копії яких містяться у матеріалах справи.

При цьому, у силу ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, яка діла станом на момент вчинення відповідної реєстраційної дії), державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, договір про відступлення за іпотечним договором від 05.12.2018 посвідчений саме приватним нотаріусом ОСОБА_1, а тому остання, як державний реєстратор, мала права на вчення реєстраційної дії з об`єктом вказаного іпотечного договору.

Таким чином, висновки представника відповідача про допущені у наведеній частині порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1127 спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 14 Порядку №1127 за заявами №№31740875, 31736758, 31738637, суд звертає увагу на наступне.

За твердженнями представника відповідача вказані реєстраційні дії здійснено з порушеннями, оскільки державну реєстрацію права власності проведено у результаті поділу за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Згідно з п. 54 Порядку №1127 (у редакції, яка діяла станом на момент вчиненні спірних реєстраційних дій), для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подається, зокрема, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Так, за висновками позивача, спірні реєстраційні дії вчинено саме щодо нежитлового приміщення, а тому присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси не потребувалось.

У силу законодавчого визначення поняття нежитлове приміщення, наведене у додатку Б ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ним є приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду. Є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Разом з тим, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що реєстраційна дії за заявами №№31740875, 31736758, 31738637 вчинено не щодо нежитлового приміщення, а щодо будівель і споруд, що за свої м визначенням не є нежитловими приміщеннями, відтак, вказані реєстраційні дії потребували присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, про що вірно зазначено комісією у довідці від 21.11.2019.

Щодо висновків комісії про безпідставність скасування зареєстрованих заяв №№ 32440560 (скасування після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності), 32440719, 32440654, 35553958, слід зазначити наступне.

За твердженням позивача, заявки №№ 32440560, 32440719, 32440654, 35553958 скасовані виключно на підставі вимог законодавства, оскільки були зареєстровані помилково, а жодного скасування після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності останньою не здійснювалось.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню. Майнові права інтелектуальної власності на комп`ютерну програму, що забезпечує діяльність Державного реєстру прав, та компіляції даних Державного реєстру прав належать державі. Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Приписами ч. 6 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява про державну реєстрацію прав може бути відкликана до прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації.

Аналогічні за змістом положення також викладено у п. 16 Порядку №1127, згідно з яким, заява може бути відкликана заявником у будь-який час до прийняття державним реєстратором рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації шляхом звернення заявника до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

При цьому, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що заява про державну реєстрацію прав може бути відкликана заявником, а записи можуть бути скасовані на підставі рішення суду рішення. Проте, чинним законодавчими положеннями не передбачено можливості скасування заяв у базі даних Державного реєстру прав за ініціативою державного реєстратора. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не деталізовано у чому саме полягає помилковість реєстрації заяв №№ 32440560, 32440719, 32440654, 35553958.

При цьому, з наявних у матеріалах справи доказів, а саме: роздруківок з реєстру наданих як позивачем, так і представником відповідача, вбачається, що за результатами розгляду заяви №32440560 позивачем, як державним реєстратором, здійснено реєстрацію рішення про державну реєстрацію.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджені факти порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 12, 14 Порядку №1127 за заявами №№31740875, 31736758, 31738637 та в частині безпідставності скасування зареєстрованих заяв №№ 32440560 (скасування після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності), 32440719, 32440654, 35553958.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, якими частково підтверджені порушення, допущені у роботі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, як державного реєстратора, суд дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.11.2019 №3660/05 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Інша позовна вимога зобов`язального характеру, як похідна від розглядуваної вище, також задоволенню не підлягає.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13), Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок