Справа № 420/4731/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4731/19

Головуючий в І інстанції: Єфіменко К.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 13.03.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішень про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області, з урахуванням уточнень, про визнання протиправними та скасування: вимоги Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф55 від 28.05.2019 року, рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.05.2019 року, рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.05.2019 року, податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Миколаївській області № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, № 6 від 28.05.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф55 від 28.05.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.05.2019 року. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року витребувано від Головного управління ДПС у Миколаївській області обґрунтований розрахунок оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф55 від 28.05.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.05.2019 року, податкових повідомлень-рішень № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року із зазначенням порушень, які стали підставою для прийняття вказаних рішень та вимоги, із зазначенням по кожному окремому порушенню сум нарахованих податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, з єдиного внеску, військового збору. Витребувано від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 письмові пояснення та відповідні підтверджуючі докази щодо сум витрат, які, як вважає позивач, останній правомірно використовував протягом 2017-2018 р.р. при обрахунку чистого оподаткованого доходу із зазначенням наведених сум по кожній окремій операції/підприємству, що були предметом оскаржуваної перевірки, а також із зазначенням: які помилки, на думку позивача, допущені відповідачем при визначенні сум наведених витрат (в яких сумах по кожній окремій операції/підприємству); які саме первинні документи, визначені в акті перевірки, не існують та до перевірки не подавались, як наведено у доводах позовної заяви. Зобов`язано Головне управління ДПС у Миколаївській області та Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 надати витребувані судом докази та пояснення у строк до 27.10.2020 року безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду за адресою: 65120, м. Одеса, проспект Гагаріна 19-21.

Також, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, надано апелянту строк для подання відповіді на пояснення позивача щодо допущених відповідачем при визначенні сум витрат помилок, щодо посилань податкового органу на первинні документи, визначені в акті перевірки, які не існують та до перевірки не подавались.

Апеляційний розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження.

Водночас, досліджуючи матеріали справи, колегією суддів встановлено, що фактично відповідачем вимоги ухвали суду апеляційної інстанції не виконані та будь-яких пояснень щодо допущених помилок при визначенні сум витрат, щодо посилань податкового органу на первинні документи, визначені в акті перевірки, які не існують та до перевірки не подавались, не надано.

Разом з цим, не надання вказаних пояснень та відповідно підтверджуючих доказів щодо досліджених податковим органом первинних документів позивача, сум витрат, які, як вважає відповідач були завищені ФОП, унеможливило вирішення даної справи та надання оцінки спірним правовідносинам.

З огляду на викладене, для повного та всебічного розгляду справи, з метою вжиття заходів щодо з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи доводи учасників справи в обґрунтування заявлених вимог, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року витребувано від Головного управління ДПС у Миколаївській області письмові пояснення та відповідні підтверджуючі докази щодо сум витрат, які, як вважає відповідач, неправомірно використовував ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 р.р. при обрахунку чистого оподаткованого доходу із зазначенням наведених сум по кожній окремій операції/підприємству, що були предметом оскаржуваної перевірки, а також пояснення щодо наведених позивачем помилок, які, на думку позивача, допущені відповідачем при визначенні сум наведених витрат, щодо посилань в акті перевірки на первинні документи, які не існують та до перевірки не подавались, відкладено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження на 21.01.2021 року.

11.01.2021 року від представника Головного управління ДПС у Миколаївській області, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, надійшли пояснення разом з доданим до нього розрахунком.

В свою чергу, 21.01.2021 року від представника позивача надійшли заперечення на вказані пояснення та розрахунок, тобто, в день призначення справи до розгляду.

На підставі наведеного, апеляційним судом продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.03.2019 року по 15.04.2019 року головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Миколаївській області, радником податкової та митної справи III рангу Заворотньою Ж.Ю., на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст.82 Податкового кодексу України, ст.ст. 13, 14 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказів Головного управління ДФС у Миколаївській області № 351 від 21.02.2019 року та № 705 від 03.04.2019 року, направлення від 26.03.2019 року № 843/14-29-03-01-28 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, була проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складено акт від 22.04.2019 року № 507/14-29-13-06/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків вказаного акту перевірки та за результатами адміністративного оскарження, ГУДФС у Миколаївській області прийняті:

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.05.2019 року № у розмірі 35705,21 грн.;

- рішення № від 28.05.2019 року про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 170 грн.

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.05.2019 року № Ф55 на суму 247327,08 грн.

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб: за податковим зобов`язанням у сумі 460544,39 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 230272,20 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір: за податковим зобов`язанням у сумі 37707,98 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 18853,99 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб: за податковим зобов`язанням у сумі 735,58 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 6248,86 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про застосування штрафу у розмірі 20% за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 903,10 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про застосування штрафу у розмірі 10% за платежем з орендної плати з фізичних осіб у сумі 523,97 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем з орендної плати з фізичних осіб у сумі 170 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про застосування штрафу у розмірі 20% за платежем з орендної плати з фізичних осіб у сумі 67,78 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 41924,85 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про застосування штрафу у розмірі 10% за платежем військовий збір у сумі 62,88 грн.

- податкове повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 510 грн.

Не погоджуючись із вказаними вимогою про сплату боргу (недоїмки), рішеннями про застосування штрафних санкцій, податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленого в частині визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф55 від 28.05.2019 року, визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.05.2019 року, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДФС у Миколаївській області № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року.

В іншій частині позову судом першої інстанції відмовлено.

В апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено лише відповідачем в частині задоволених вимог. В свою чергу, позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову в апеляційному порядку не оскаржено.

Таким чином, згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф55 від 28.05.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.05.2019 року, податкових повідомлень рішень № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року, № 6 від 28.05.2019 року.

Вирішуючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів виходить з наступного.

Так, однією з підстав для виставлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №№ 6, 6 від 28.05.2019 року став висновок податкового органу щодо безпідставного включення позивачем до складу витрат - витрат на утримання, технічне обслуговування і ремонт легкових/вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення), а саме на придбання запчастин та інших товарів для ремонту та технічного обслуговування легкових/вантажних автомобілів, придбаних ним у ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Вантажні Шини», ТОВ «ТПК «ОМЕГА - Автопоставка», ПП «Югконтракт», ТОВ «КПП Центр», ТОВ «ТІР-Гранд-Авто», ТОВ «Бег Авто», ПП «Торговий дім «Галпідшипник», Філія № 4 ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в м. Одесі, ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Ем Джи Ел», ТОВ ТФ «Агора», ТОВ «Деметра-Агро», ТОВ «Одеський шинний термінал».

Вирішуючи справу та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що витрати позивача протягом 2017 2018 років на придбання запчастин та інших товарів для ремонту та технічного обслуговування вантажних автомобілів, придбаних ним у ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Вантажні Шини», ТОВ «ТПК «ОМЕГА - Автопоставка», ПП «Югконтракт», ТОВ «КПП Центр», ТОВ «ТІР-Гранд-Авто», ТОВ «Бег Авто», ПП «Торговий дім «Галпідшипник», Філія № 4 ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в м. Одесі, ФОП ОСОБА_2 , ТОВ ТФ «Агора», ТОВ «Деметра-Агро», ТОВ «Одеський шинний термінал», які згідно акту перевірки від 22.04.2019 року № 507/14-29-13-06/ НОМЕР_1 складають 1862582,40 грн., підтверджені документально та пов`язані з господарською діяльністю позивача (код ВЕД позивача 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт), а також понесені позивачем відносно вантажного автомобільного транспорту, який орендується ним у ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_2 ) відповідно до укладених ними договорів оренди. В свою чергу, посилання відповідача, що такі витрати є витратами на придбання та утримання позивачем основних засобів подвійного призначення, а тому мали бути виключені позивачем зі складу витрат перевіряємого періоду суд першої інстанції визнав такими, що суперечать положенням підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, оскільки вантажні автомобілі орендувалися позивачем у іншої особи, а отже, за висновком суду першої інстанції, він не міг нести витрати на їх «придбання та утримання», як те вимагається у вказаній вище нормі матеріального права, тим більше, що такі автомобілі не є основними засобами позивача, бо не знаходяться у його власності, а отже не можуть бути його основними засобами подвійного призначення.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Так, як встановлено під час перевірки та не заперечується позивачем, протягом перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пп. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп. 177.4.1-177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено, що зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат.

При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, а саме: земельних ділянок, об`єктів житлової нерухомості, легкових та вантажних автомобілів.

Таким чином, висновок податкового органу щодо безпідставного включення позивачем до складу витрат - витрат на утримання, технічне обслуговування і ремонт легкових/вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення), а саме на придбання запчастин та інших товарів для ремонту та технічного обслуговування легкових/вантажних автомобілів, придбаних ним у ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Вантажні Шини», ТОВ «ТПК «ОМЕГА - Автопоставка», ПП «Югконтракт», ТОВ «КПП Центр», ТОВ «ТІР-Гранд-Авто», ТОВ «Бег Авто», ПП «Торговий дім «Галпідшипник», Філія № 4 ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в м. Одесі, ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Ем Джи Ел», ТОВ ТФ «Агора», ТОВ «Одеський шинний термінал», є обґрунтованим та цілком відповідає наведеним вимогам п. 177.4 ст. 177 ПК України.

В свою чергу, вирішуючи справу, суд першої інстанції помилково погодився з доводами позивача щодо правомірності включення позивачем до складу витрат - витрат на утримання, технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення) з посиланням на те, що витрати позивача протягом 2017 2018 років на придбання запчастин та інших товарів для ремонту та технічного обслуговування вантажних автомобілів підтверджені документально та пов`язані з господарською діяльністю позивача, а також понесені позивачем відносно вантажного автомобільного транспорту, який орендується ним у ФОП ОСОБА_3 відповідно до укладених ними договорів оренди, оскільки підпункт 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України є спеціальною нормою, що виключає із загального правила витрати на утримання основних засобів подвійного призначення.

Також, надаючи оцінку вказаним доводам позивача та суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, визначений п. 177.4 ст. 177 ПКУ, не містить витрат на ремонт власного (орендованого) вантажного (легкового) автомобіля, що належить до основних засобів подвійного призначення.

Таким чином, фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування не має права включити до складу витрат вартість ремонту власного (орендованого) вантажного (легкового) автомобіля, що використовується в її господарській діяльності та належить до ОЗ подвійного призначення, що повністю спростовує доводи позивача та суду першої інстанції.

Окрім цього, надаючи оцінку вказаним доводам позивача та суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надано жодного доказу щодо використання запчастин і інших товарів для ремонту та технічного обслуговування легкових/вантажних автомобілів саме для орендованих у ФОП ОСОБА_3 , що взагалі не було враховано судом першої інстанції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що вирішуючи справу, судом першої інстанції досліджені не усі операції, що стали підставою для виставлення оскаржуваних ППР, зокрема, щодо ТОВ «Ем Джи Ел» та не враховано, що відповідно до висновків акту оскаржуваної перевірки позивач безпідставно включив до складу витрат - витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт не лише вантажних автомобілів, а і легкових автомобілів.

Таким чином, задовольняючи заявлений позов та визнаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення - рішення №№ 6, 6 від 28.05.2019 року з наведених підстав, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В свою чергу, колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин справи та враховуючи наведені вище вимоги ПКУ, погоджується з висновком податкового органу, що позивачем безпідставно включено до складу витрат - витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт легкових/вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення), а саме на придбання запчастин та інших товарів для ремонту та технічного обслуговування легкових/вантажних автомобілів, придбаних ним у ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Вантажні Шини», ТОВ «ТПК «ОМЕГА - Автопоставка», ПП «Югконтракт», ТОВ «КПП Центр», ТОВ «ТІР-Гранд-Авто», ТОВ «Бег Авто», ПП «Торговий дім «Галпідшипник», Філія № 4 ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в м. Одесі, ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Ем Джи Ел», ТОВ ТФ «Агора», ТОВ «Одеський шинний термінал».

Водночас, колегія суддів частково погоджується з доводами представника позивача щодо невірного розрахунку податковим органом загальної суми витрат, що включені позивачем по наведеним вище підприємствам.

Так, дослідивши матеріали справи, а саме надані позивачем видаткові накладні, рахунки на оплату (а.с.171-250 т.3, 1-135 т.4, 68-77, 113-151 т.5), колегією суддів встановлено, що загальна сума витрат на утримання, технічне обслуговування і ремонт легкових/вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення), а саме на придбання запчастин та інших товарів для ремонту та технічного обслуговування легкових/вантажних автомобілів, придбаних ним у ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Вантажні Шини», ТОВ «ТПК «ОМЕГА - Автопоставка», ПП «Югконтракт», ТОВ «КПП Центр», ТОВ «ТІР-Гранд-Авто», ТОВ «Бег Авто», ПП «Торговий дім «Галпідшипник», Філія № 4 ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в м. Одесі, ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Ем Джи Ел», ТОВ ТФ «Агора», ТОВ «Одеський шинний термінал» складає 998240,77 грн.

За встановлених у справі обставин, оскаржувані ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року по ТОВ фірма «Авантехтранс», ТОВ «Вантажні Шини», ТОВ «ТПК «ОМЕГА - Автопоставка», ПП «Югконтракт», ТОВ «КПП Центр», ТОВ «ТІР-Гранд-Авто», ТОВ «Бег Авто», ПП «Торговий дім «Галпідшипник», Філія № 4 ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в м. Одесі, ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Ем Джи Ел», ТОВ ТФ «Агора», ТОВ «Одеський шинний термінал» є правомірними лише в частині нарахування: податку на доходи фізичних осіб - 179683,34 грн., штрафна санкція з цього податку - 89841,67 грн., військовий збір та штрафна санкція - 14973,61 грн., 7486,81 грн.

Також, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що податковим органом безпідставно визначено, що позивач включив до складу витрат - витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів (основні засоби подвійного призначення) по ТОВ «Деметра-Агро», оскільки згідно наданої позивачем видаткової накладної та як зазначається самим відповідачем в акті перевірки, а також наданому на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунку, у ТОВ «Деметра-Агро» позивачем було придбано запчастини та послуги щодо сервісного обслуговування зерносушарки, а не вантажного автомобіля (а.с.170 т.3, 108-112 т.5).

Згідно акту перевірки та наданого відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунку, загальна сума витрат по ТОВ «Деметра-Агро», на яку відповідачем нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, складає 43158 грн., нарахований податок на доходи фізичних осіб - 7768,44 грн., штрафна санкція з цього податку - 3884,22 грн., військовий збір та штрафна санкція - 647,37 грн., 323,69 грн., а тому, оскаржувані ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року у цій частині підлягають скасуванню.

Поряд з цим, колегія суддів відхиляє доводи представника позивача щодо невірного розрахунку сум витрат за видатковими накладними: №№ 3991, 27218, 35384, FTM00058706/17, ХВ-0895273, ХВ-1654158, FTM00026179/17, FTM00058706/17, 88, 136 (а.с.8, 39, 54, 74, 114-115, 124, 126 т.4, а.с.135, 138 т.5), оскільки в акті перевірки відповідач не посилається на ці видаткові накладні.

В свою чергу, інших видаткових накладних (окрім тих, що враховані судом апеляційної інстанції), за якими, за висновком позивача, невірно визначено суми витрат, позивачем до суду не надано.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи представника позивача стосовно того, що позивач за перевіряємий період самостійно допустив порушення порядку визначення оподаткованого доходу (окрім встановлених відповідачем порушень), оскільки, як вірно зазначено відповідачем, доказів щодо уточнення показників податкової звітності за перевіряємий період позивачем не надано.

Крім того, однією з підстав для виставлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №№ 6, 6 від 28.05.2019 року став висновок податкового органу щодо включено до складу витрат - витрат, які не підтверджені документально по операціях щодо придбання бензину у ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД», ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 .

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав на те, що так само є хибними викладені відповідачем в акті перевірки від 22.04.2019 року № 507/14-29-13-06/ НОМЕР_1 висновки про необхідність виключення зі складу витрат позивача 2017 - 2018 років вартості придбаних ним у ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД», ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 пального та запчастин для орендованих у ФОП ОСОБА_3 вантажних автомобілів на загальну суму 204066, 67 грн.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проте, судом першої інстанції жодним чином необґрунтовано вказаний висновок, в тому числі, з посиланням на наявні в матеріалах справи докази, що суперечить наведеним вимогам КАС України.

В свою чергу, вирішуючи справу, з урахуванням доводів учасників справи та наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як зазначається самим відповідачем в акті перевірки, на підтвердження придбання бензину у ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД» позивачем надано рахунок на оплату та платіжне доручення (а.с.4 т.4).

Крім того, в матеріалах справи наявна також видаткова накладна щодо придбання у ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД» бензину, яка містить дані щодо кількості придбаного товару, його ціни, скріплена підписами та печатками постачальника та отримувача (а.с.3 т.4).

В ході розгляду справи відповідачем будь-яких пояснень в обґрунтування висновку про відсутність документального підтвердження придбання позивачем бензину у ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД», з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів щодо такого придбання, не надано.

При цьому, вирішуючи справу, колегія суддів також враховує, що позивач займається, зокрема, наступною діяльністю: код ВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, отже, позивач, як ФОП, що застосовує загальну систему оподаткування, використовує у своїй підприємницькій діяльності вантажний автомобіль, а тому, він має право включити до складу витрат вартість придбаних пально-мастильних матеріалів для заправки вантажного автомобіля.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки відповідача щодо включення до складу витрат - витрат, які не підтверджені документально по операціях щодо придбання бензину у ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД» є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно акту перевірки та наданого відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунку, загальна сума витрат по ТОВ «Українська Нафтова Компанія ЛТД», на яку відповідачем нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, складає 171666,67 грн., нарахований податок на доходи фізичних осіб - 30900 грн., штрафна санкція з цього податку - 15450 грн., військовий збір та штрафна санкція - 2575 грн., 1287,50 грн., а тому, оскаржувані ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року у цій частині підлягають скасуванню.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком податкового органу щодо не підтвердження позивачем документально витрат по операціям з ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_5 .

Так, в ході перевірки позивачем перевіряючим надано: щодо операцій з ФОП ОСОБА_6 платіжне доручення на суму 13400 грн.; щодо операцій з ФОП ОСОБА_5 платіжні доручення на суми 10000 грн. та 9000 грн.

В свою чергу, під час судового розгляду справи позивачем надано: видаткову накладну на суму 13400 грн. щодо придбання у ФОП ОСОБА_4 наступного товару - «рессора, амортизатор задний» (а.с.110 т.4); видаткові накладні на суму 10000 грн. та 9000 грн. щодо придбання у ФОП ОСОБА_5 наступного товару - «корзина щеплення, диск щеплення, редуктор зад. моста, радіатор двиг., акумулятор, радіатор пічки» (а.с.68-69 т.5).

Проте, у наведених накладних відсутні П.І.Б. осіб, що відвантажила товар та прийняли товар, а також позивачем не надано інших доказів щодо отримання вказаного товару від ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 .

Крім того, вирішуючи справу, колегією суддів вже наголошувалось, що підпункт 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України є спеціальною нормою, що виключає із загального правила витрати на утримання основних засобів подвійного призначення (легкових та вантажних автомобілів).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності включення позивачем до складу витрат - витрат по операціям з ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_5 .

Згідно акту перевірки та наданого відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунку, загальна сума витрат щодо ФОП ОСОБА_4 , на яку відповідачем нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, складає 13400 грн., нарахований податок на доходи фізичних осіб - 2412 грн., штрафна санкція з цього податку - 1206 грн., військовий збір та штрафна санкція - 201 грн., 100,50 грн., загальна сума витрат щодо ФОП ОСОБА_5 , на яку відповідачем нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, складає 19000 грн., нарахований податок на доходи фізичних осіб - 3420 грн., штрафна санкція з цього податку - 1710 грн., військовий збір та штрафна санкція - 285 грн., 142,50 грн., а тому, оскаржувані ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року у цій частині є правомірними.

Окрім цього, однією з підстав для виставлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №№ 6, 6 від 28.05.2019 року став висновок податкового органу щодо включено до складу витрат - витрат, які не пов`язані з провадженням господарської діяльної позивача, а саме по операціям щодо надання послуг по виготовленню металевих конструкцій (підвісок), металовиробництву ПП «МЕТАЛОБУД-НІКОЕЛЕКТРО» та постачання цементу, дошки профільної ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД».

Спростовуючи вказані доводи податкового органу позивач послався на те, що у його власності на підставі свідоцтва про право власності від 09.02.2011 року, виданого Миколаївською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, знаходиться виробничий комплекс по переробці зернових культур, який використовується ним у власній господарській діяльності.

Позивач зазначив, що протягом, 2017-2018 років ним придбавалися у ПП «МЕТАЛОБУД-НІКОЕЛЕКТРО» та ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» будівельні матеріали та послуги з улаштування металевих конструкцій, що пов`язані із проведенням поточного ремонту і експлуатацією цього комплексу.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу, повністю погодився з доводами позивача.

Проте, приймаючи до уваги наведені доводи позивача, суд першої інстанції не послався на жодний доказ, який би підтверджував такі доводи.

В свою чергу, досліджуючи матеріали справи, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо проведення ремонтних робіт, влаштування металевих конструкцій на виробничому комплексі по переробці зернових культур.

Фактично в матеріалах справи взагалі відсутні докази щодо використання будь-яким чином придбаних послуг по виготовленню металевих конструкцій (підвісок), металовиробництву у ПП «МЕТАЛОБУД-НІКОЕЛЕКТРО» та товару - цементу та дошки профільної у ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» згідно наданих до суду видаткових накладних, актів.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо включення позивачем до складу витрат - витрат, які не пов`язані з провадженням господарської діяльної позивача, а саме по операціям щодо надання послуг по виготовленню металевих конструкцій (підвісок), металовиробництву ПП «МЕТАЛОБУД-НІКОЕЛЕКТРО» та постачання цементу та дошки профільної ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД».

Згідно акту перевірки та наданого відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунку, загальна сума витрат по ПП «МЕТАЛОБУД-НІКОЕЛЕКТРО», на яку відповідачем нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, складає 38616,62 грн., нарахований податок на доходи фізичних осіб - 6950,99 грн., штрафна санкція з цього податку - 3475 грн., військовий збір та штрафна санкція - 579,25 грн., 289,62 грн., а тому, оскаржувані ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року у цій частині є правомірними.

Водночас, колегія суддів частково погоджується з доводами представника позивача щодо невірного розрахунку податковим органом загальної суми витрат, що включені позивачем по ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД».

Так, дослідивши матеріали справи, а саме надані позивачем видаткові накладні, рахунки на оплату, колегією суддів встановлено, що загальна сума витрат по ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» складає 133340 грн. (а.с.5-6 т.4), а не 366666,66 грн., як визначено податковим органом, а тому, оскаржувані ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року по ТОВ «СОЛ-АГРОТРЕЙД» є правомірними лише в частині нарахування: податку на доходи фізичних осіб - 24001,20 грн., штрафна санкція з цього податку - 12000,60 грн., військовий збір та штрафна санкція - 2000,1 грн., 1000,05 грн.

Крім наведеного, однією з підстав для виставлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень - рішень №№ 6, 6 від 28.05.2019 року з ПДФО та військового збору стали встановлені відповідачем обставини щодо не відображення у декларації сум витрат у розмірі 44676 грн. за 2018 рік.

Також, встановлені обставини щодо не відображення у декларації сум витрат у розмірі 41921,27 грн. за 2017 рік стали підставою для прийняття ППР № 6 з ПДФО.

Позивач не оспорює встановленні податковим органом порушення та жодних доводів щодо протиправності оскаржуваних ППР у наведеній частині заявлений позов не містить.

Згідно акту перевірки та наданого відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції розрахунку, у зв`язку із встановленням не відображення у декларації сум витрат у розмірі 41921,27 грн. за 2017 рік, відповідачем нараховано: ПДФО - 7545,83 грн., штрафну санкцію - 3772,92 грн., у зв`язку із встановленням не відображення у декларації сум витрат у розмірі 44676 грн. за 2018 рік, відповідачем нараховано: ПДФО - 8041,68 грн., штрафну санкцію - 4020,84 грн., військовий збір - 628,24 грн., штрафну санкцію - 314,12 грн.

З огляду на викладене, оскільки позивач не оспорює встановленні податковим органом порушення, підстави для скасування податкових повідомлень - рішень №№ 6, 6 від 28.05.2019 року у вказаній частині відсутні.

Що стосується вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 28.05.2019 року № Ф55 на суму 247327,08 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.05.2019 року № у розмірі 35705,21 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

У даній справі встановлено, що відповідачем частково невірно визначено суму витрат, що збільшує величину чистого оподаткованого доходу, а також висновки відповідача частково взагалі не знайшли свого підтвердження.

Спростування висновків акту перевірки у наведеній частині та не визначення відповідачем суми доходу (прибутку), на який нараховано ЄСВ, у якому відсотковому співвідношенні (хоча відповідний розрахунок неодноразово витребовувався судом апеляційної інстанції) призводить до протиправності оскаржуваної вимоги і рішення та необхідності їх скасування у повному обсязі, оскільки в іншому випадку суд перебере на себе повноваження податкового органу та фактично здійснить нарахування позивачу єдиного внеску із застосуванням штрафних санкцій, що за вимогами КАС України є недопустимим.

Що стосується податкових повідомлень - рішень від 28.05.2019 року №№ 6, 6 колегія суддів зазначає наступне.

Так, вирішуючи справу, суд першої інстанції послався на аналогічні підстави для визнання протиправними та скасування наведених ППР, що і ППР №№ 6, 6 від 28.05.2019 року.

Проте, судом першої інстанції жодним чином необґрунтовано вказаний висновок.

Також, вирішуючи справу у вказаній частині вимог, судом першої інстанції не враховано, що підставою для застосування штрафних санкцій за цими податковими повідомленнями - рішеннями стали вимоги ст. 127 Податкового кодексу України.

В свою чергу, згідно ст. 127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Позивач при розгляді даної справи не заперечував встановлені податковим органом обставини щодо ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, а саме податку на доходи фізичних осіб, та заявлений позов не містить жодних доводів щодо протиправності податкових повідомлень - рішень від 28.05.2019 року №№ 6, 6.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 28.05.2019 року №№ 6, 6.

В свою чергу, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування ППР від 28.05.2019 року №№ 6, 6 є необґрунтованим.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що: податкове повідомлення - рішення № 6 від 28.05.2019 року є правомірним в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичним особі: за основним зобов`язанням - 232055,04 грн., за штрафними санкціями - 116027,03 грн., а в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичним особі: за основним зобов`язанням - 228489,35 грн., за штрафними санкціями - 114245,17 грн. є протиправним та підлягає скасуванню; податкове повідомлення - рішення № 6 від 28.05.2019 року є правомірним в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір: за основним зобов`язанням - 18667,20 грн., за штрафними санкціями - 9333,60 грн., а в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір: за основним зобов`язанням - 19040,78 грн., за штрафними санкціями - 9520,39 грн. є протиправним та підлягає скасуванню; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.05.2019 року № у розмірі 35705,21 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 28.05.2019 року № Ф55 на суму 247327,08 грн. є протиправними та підлягають скасуванню; податкові повідомлення - рішення від 28.05.2019 року № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням у сумі 735,58 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 6248,86 грн., № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 41924,85 грн. є правомірними та підстави для їх скасування відсутні.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до вимог ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача у цій частині. В свою чергу, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року в частині задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 28.05.2019 року №№ 6, 6, 6, 6, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.05.2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.05.2019 року № Ф55 скасувати та прийняти у цій частині нове судове рішення.

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 28.05.2019 року №№ 6, 6, 6, 6, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.05.2019 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.05.2019 року № Ф55 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 6 від 28.05.2019 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичним особі: за основним зобов`язанням - 228489,35 грн., за штрафними санкціями - 114245,17 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 6 від 28.05.2019 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір: за основним зобов`язанням - 19040,78 грн., за штрафними санкціями - 9520,39 грн.

Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.05.2019 року № у розмірі 35705,21 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.05.2019 року № Ф55 на суму 247327,08 грн.

В задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 09.02.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька