Справа № 560/4616/20
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4616/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

08 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування при перерахунку ОСОБА_1 пенсії розмірів заробітної плати: 1992: серпень - 21183,68 крб.; 1993: листопад - 2144305,00 крб.; грудень - 16111770,00 крб.; 1994: травень - 9090085 крб.; червень - 9906121 крб.; вересень - 10282045 крб.; жовтень - 13515422 крб.; грудень - 223392244 крб.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.02.2020, врахувавши розмір заробітної плати за період з 1991-1996 рр., зазначений в архівній довідці за №2868/05-03 від 06.12.2019, в архівній довідці за №448/01-30 від 22.02.2006, архівній довідці за №447/01-30 від 22.02.2006, в тому числі: 1992: серпень - 21183,68 крб.; 1993: листопад - 2144305,00 крб.; грудень - 16111770,00 крб.; 1994: травень - 9090085 крб.; червень - 9906121 крб.; вересень - 10282045 крб.; жовтень - 13515422 крб.; грудень - 223392244 крб. та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В лютому місяці 2020 позивач виявив, що отримав пенсію в меншому розмірі, ніж за попередні роки, у зв`язку з чим подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо необґрунтованості зменшення йому розміру пенсії та необхідності його перерахунку та доплати з лютого 2020.

За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 16.06.2020 за №2891-2314/В-03/8-2200/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області направлено письмову відповідь, в якій вказано, що перерахунок пенсії було здійснено у зв`язку із результатами звірки, відповідно до якої встановлено, що суми заробітної плати, зазначені у довідках, не відповідають сумам, зазначеним в особових рахунках у грудня 1991, у липні 1992, з листопада 1993 по грудень 1993, у грудні 1993.

Для обчислення розміру пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькі області врахувало заробітну плату ОСОБА_1 , з якої сплачено страхові внески та виключено суми із заробітної плати на які не нараховані внески, а саме: враховано заробітну плату за грудень 1991 - 2037.71 крб.: 1992: червень - 18047.00 крб.; серпень - 9986 крб.; 1993: листопад - 2056305,00 крб.; грудень - 3349186,00 крб.; 1994: травень - 1405952 крб.; червень - 2221988,00 крб.; вересень - 2597912,00 крб.; жовтень - 5831289,00 крб.; грудень - 6255144,00 крб.

Вважаючи, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії після проведення перерахунку із врахуванням отриманих довідок про заробітну плату є протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У справі, яка розглядається не є спірним те, що позивач в період з 1991 по 1996 року працював на заводі "Кам`янець-Подільсккабель", вказаний період роботи на підприємстві враховано відповідачем в стаж позивача.

Спірним є те, що, відповідач не врахував в спірні періоди заробітну плату в повному обсязі, оскільки із заробітної плати не нараховані страхові внески.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно ст.40 вказаного Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст.41 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

- суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

- суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

- суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10. Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Зазначені довідки видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату. Відтак, у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01.07.2000, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновків про те, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, факт роботи позивача на заводі "Кам`янець-Подільськкабель" в оскаржуваний період підтверджується записами у трудовій книжці .

Встановлено, що при призначенні позивачу розміру пенсії враховувалася довідка від 22.02.2006 №448/01-30, видана міським архівом Кам`янець-Подільської міської ради. Згідно даної довідки, у спірних місяцях вказана заробітна плата: грудень 1991 - 2037,71 крб.; 1992: червень - 18047,00 крб.; серпень - 21183,68 крб.; 1993: листопад - 16111770,00 крб.; грудень - 2144305,00 крб.; 1994: травень - 9090085 крб.; червень - 9906121 крб.; вересень - 10282045 крб.; жовтень - 13515422 крб.; грудень - 223392244 крб.

Згідно витребуваної нової довідки про заробітну плату, видану Кам`янець-Подільським міським архівом від 06.12.2019 №2868/05-03, заробітна плата у спірних місяцях визначена: грудень 1991 - 2037,71 крб.; 1992: червень - 18047,00 крб.; серпень - 21183,68 крб.; 1993: листопад - 2144305,00 крб.; грудень - 16111770,00 крб.; 1994: травень - 9090085 крб.; червень - 9906121 крб.; вересень - 10282045 крб.; жовтень - 13515422 крб.; грудень - 223392244 крб.

Тобто, вказані довідки, поданої при призначенні пенсії (від 22.02.2006 №448/01-30) є ідентичними до даних довідки, яку пенсійний орган витребував повторно (від 06.12.2019 №2868/05-03).

Колегія суддів критично оцінює твердження відповідача про те, оскільки для обчислення розміру пенсії враховано заробітну плату з якої сплачено страхові внески та виключено суми із заробітної плати на які не нараховані внески, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області врахувало заробітну плату за грудень 1991 - 2037,71 крб.: 1992: червень - 18047,00 крб.; серпень - 9986,00 крб.; 1993: листопад - 2056305,00 крб.; грудень - 3349186,00 крб.; 1994: травень - 1405952,00 крб.; червень - 2221988,00 крб.; вересень - 2597912,00 крб.; жовтень - 5831289,00 крб.; грудень - 6255144,00 крб.

Щодо вказаних доводів відповідача, колегія суддів зазначає, що пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 року № 2464- IV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на завод "Кам`янець-Подільськкабель", який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Таким чином, мотиви та доводи наведені у апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки за правилами ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працював позивач, так як саме підприємство нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Колегія суддів зазначає, що, фактично внаслідок невиконання заводом "Кам`янець-Подільськкабель" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціального захисту за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, від 27.02.2019 року у справі №638/5795/17, від 31.10.2019 року у справі №683/1814/16-а.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при перерахунку пенсії безпідставно зменшив її розмір, не врахувавши істотні обставини, що мали місце, зокрема, розмір заробітної плати за період з 1991-1996 роки.

Вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2020, врахувавши розмір заробітної плати за період з 1991-1996 рр., зазначений в архівній довідці за №2868/05-03 від 06.12.2019, в архівній довідці за №448/01-30 від 22.02.2006, архівній довідці за №447/01-30 від 22.02.2006, в тому числі: 1992: серпень - 21183,68 крб.; 1993: листопад - 2144305,00 крб.; грудень - 16111770,00 крб.; 1994: травень - 9090085 крб.; червень - 9906121 крб.; вересень - 10282045 крб.; жовтень - 13515422 крб.; грудень - 223392244 крб. та здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених.

При цьому, судом вірно вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області для визначення розміру пенсії позивачу враховано заробітну плату за грудень 1991 - 2037,71 крб. та за червень 1992 - 18047,00 крб,, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, діяв неправомірно, всупереч нормам чинного законодавства України та допустив обмеження прав та свобод позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо часткового задоволення позовних вимог позивача, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її вирішення та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Враховуючи зазначене, вимоги апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваного рішення Хмельницького окружного адміністративного суду не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періодів його роботи.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Северянін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.