Справа № 620/1962/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1962/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби України у Чернігівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування та з військового збору в загальній сумі 141 349,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 141 349,89 грн., а саме: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 130 489,88 грн, по військовому збору - 10 859,99 грн., який добровільно відповідачем не сплачено.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що податкових повідомлень-рішень та вимоги він не отримував, про проведену перевірку його податковий орган не повідомляв. Крім того, апелянтом вказано на порушення позивачем порядку проведення перевірки, зокрема, з огляду на відсутність доказів направлення позивачу наказів про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.

Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Акту про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.08.2019 № 617/13/ НОМЕР_1 відповідачу донараховано податку на доходи фізичних осіб в результаті отримання доходів за ознакою « 126» - 85487,14 грн; військового збору з доходу нарахованого в результаті отримання доходів за ознакою « 126» - 7123,93 грн (а.с. 11-12).

З матеріалів справи слідує, що відповідач має борг на загальну суму 141 349,87 грн (а.с. 6-7), з яких:

по податку на доходи з фізичних осіб - 130 489,88 грн: 85 487,14 грн основного боргу, донарахованого актом перевірки та підтверджується податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № 5 від 09.10.2019 (а.с. 8); 21371.79 грн за штрафними санкціями, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням № № 5 від 09.10.2019 (а.с. 8), 170,00 грн штрафних санкцій, що підтверджується податковим повідомленням рішенням від 09.10.2019 № 5 (а.с. 10), 23 460,95 грн нараховано пені;

по військовому збору - 10 859,99 грн: 7123,93 основного платежу за актом перевірки та 1780,98 донараховано штрафних санкцій, що підтверджується податковим повідомленням рішенням від 09.10.2019 № 5 (а.с. 9); 1955,08 грн (пеня).

Зазначене також підтверджується Довідками ГУ ДПС у Чернігівській області (а.с. 6-7).

Прийняті податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою: АДРЕСА_1 , однак, повернуті з відміткою АТ «Укрпошта» про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення (а.с. 8 зворот, а.с. 9 зворот, а.с. 10 зворот).

Відповідно до корінця податкової вимоги форми «Ф» від 12.12.2019 № 222526-53 загальна сума податкового боргу відповідача станом на 11.12.2019 становить 141349,87 грн. Зазначена вимога була направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , однак повернута з відміткою АТ «Укрпошта» про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення (а.с. 13).

Позивачем, на виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 надано копію листа АТ «Укрсоцбанк» від 28.12.2018 № 05.6-12/79-1348, в якому на запит Головного управління ДФС у Чернігівській області від 16.10.2018 № 10652/10/25-01-53-06-09 AT «Укрсоцбанк» повідомив, що ОСОБА_1 банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2017 року відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу « 126» (додаткове благо) у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Сума доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості складає 474928,58 грн (а.с. 44).

У зв`язку з несплатою у добровільному порядку податкового боргу у розмірі 141 349,89 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості у добровільному порядку або оскарження її, а тому позовні вимоги контролюючого органу є обґрунтованими.

Колегія суддів підтримує правову позицію окружного адміністративного суду, та оцінюючи доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України під податковим зобов`язанням розуміється сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За приписами п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Відповідно до п. 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

За приписами п. 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Так, відповідно до пп. 14.1.175 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відтак, враховуючи, що сума податкових зобов`язань відповідачем не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом на підставі статті 59 ПК України винесено податкову вимогу від 12.12.2019 форми "Ф" № 222526-53 на суму 141349,87 грн.

Проте, доказів оскарження податкової вимоги, вищевказаних податкових повідомлень-рішень чи погашення податкового боргу за визначеними грошовими зобов`язаннями відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, оскільки податкова вимога від 12.12.2019 форми "Ф" № 222526-53 на даний час не відкликана та не скасована, є належною і достатньою передумовою для звернення контролюючого органу за стягненням податкового боргу, як це передбачено пунктом 95.2 статті 95 ПК України.

Положеннями пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За приписами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано факт повернення податкових-повідомлень рішень за закінченням терміну зберігання не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відтак, податкові повідомлення рішення вважаються такими, що належно вручені відповідачу.

В частині тверджень апелянта щодо неправомірності проведення документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з питання повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходів, отриманих у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 , а як наслідок неправомірності податкових повідомлень-рішень від 09.10.2019 № 5 та № 5, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення.

Аналогічний висновок щодо неправомірності надання судами оцінки податковому повідомленню-рішенню, коли предметом позову є стягнення податкового боргу викладений в постановах Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 810/1760/17 та від 01.04.2019 у справі № 810/3556/16.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанову складено 08.02.2021.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк