Справа № 160/14456/20
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В обґрунтування позову позивачка посилалась на протиправність оскарженого рішення, як такого, що прийнято відповідачем без урахуванням висновків суду щодо встановлення її стажу станом на момент звернення із відповідною заявою про призначення пенсії, а не на ту чи іншу календарну подію, що повторно визначає Пенсійний орган у оскарженому рішенні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що станом на 11.10.2017 набутий позивачкою стаж не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років, про що їй було сповіщено у відповідному рішення. Зауважує, що при визначені права особи на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має враховуватися спеціальний стаж роботи станом на 11.10.2017 та на умовах, що діяли на 11.10.2017.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , 25 липня 2019 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з листом № 1638/03.19-11 від 09.10.2019 відповідач повідомив позивачку про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки на день звернення за призначенням пенсії їй виповнилося 49 років, стаж за вислугу років станом на 01.01.2016 складає 22 роки 4 місяці 21 день.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року у справі № 160/12420/19 (яке набрало законної сили) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1638/03.19-11 від 09.10.2019 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки від 25.07.2019 про призначення пенсії, з урахування правової позиції, викладеної у цьому рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання указаного судового акту відповідачем повторно розглянуто заяву позивачки та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років № 0400-0320-8/44800 від 18.06.2020 року з тієї причини, що набутий нею стаж станом на 11.10.2017 не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII внесено зміни до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункт викладено в наступній редакції: «Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Таким чином, застосуванню при призначенні пенсій за вислугу років підлягає стаття 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Так, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції від 09.12.2012, право на вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Таким чином, пенсія за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення призначається незалежно від віку та лише за умови наявності спеціального стажу від 25 до 30 років.

Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачка мала спеціальний стаж роботи понад 25 років, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У той же час, у оскарженому рішенні про відмову у призначенні позивачеві пенсії за вислугу років Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зрозуміло з яких підстав керується вислугою позивачки станом на 11.10.2017 року, ураховуючи, що судовим рішення у справі № 160/12420/19 (яке набрало законної сили) визнані безпідставними посилання відповідача, що при визначені права особи на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-1 Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має враховуватися спеціальний стаж роботи станом на 11.10.2017 та на умовах, що діяли на 11.10.2017.

Суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII від 03.10.2017 (набрав чинності 11.10.2017) Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено пунктом 2-1 та визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Тобто, указаною нормою лише збережено гарантії пенсійного забезпечення певної категорії осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають всі підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, наведеної нормою не внесено жодних змін до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому остання підлягає застосуванню саме у редакції, що відновлена за рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019.

За викладених обставин, оскаржене рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Визначаючись із ефективним способом відновлення порушеного права позивачки суд ураховує, що наведеним вище судовим актом Пенсійний орган зобов`язано повторно розглянути заяву позиваки про призначення пенсії, проте останнім вдруге прийнято протиправне рішення фактично з ідентичних мотивів, у зв`язку з чим, з метою відновлення прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсії за вислугу років з дня звернення з заявою 25 липня 2019 року, оскільки задоволення такої позовної вимоги є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі, вирішено питання щодо відстрочення сплати судового збору позивачу до ухвалення судового рішення у цій справі.

Ураховуючи те, що прийнято рішення про задоволення позову, понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольни повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-0320-8/44800 від 18.06.2020 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років як працівнику освіти з 25.07.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ - 21910427, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, 49004) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна