Справа № 640/18508/20
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про задоволення клопотання про забезпечення позову

05 лютого 2021 року м. Київ № 640/18508/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до 1. Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

2. Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації

про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-5516-17 від 10.05.2019р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 травня 2019 року № № Ф-5516-17про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21 030,90 грн.;

- визнати свідоцтво про державну реєстрацію, як фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недійсним з 3 березня 2011 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2020р. відкрито провадження у зазначеній справі.

01.02.2021р. ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 61542371 відкритому Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДПС у м. Київ про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5516-17 від 10 травня 2019 року до винесення рішення по суті в адміністративній справі № 640/18508/20.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що факт судового оскарження вимоги Головного управління ДПС у м. Київ про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5516-17 від 10 травня 2019 року не зупиняє її дію та виконання у межах виконавчих проваджень. На виконання вищезазначеної вимоги ДПС у м. Києві було відкрито виконавче провадження Солом`янським районним відділом ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.03.2020 виконавче провадження № 61542371 про стягнення з позивача на користь Головного управління ДПС у м. Київ заборгованість у сумі 21 030,90 гривень.

20 березня 2020 року ОСОБА_1 дізнався, що на його банківській рахунок в АТ КМ «Приватбанк» було накладено арешт відповідно до постанови старшого державного виконавця від 17.03.2020 в рамках виконавчого провадження № 61542371. 19.12.2020 позивач отримав смс повідомлення від Монобанку, що на його банківський рахунок накладено арешт Солом`янським РВДВС в рамках виконавчого провадження № 61542371.

На думку позивача, оскаржувана вимога Головного управління ДПС у м. Київ про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5516-17 від 10 травня 2019 року є очевидно протиправною, відповідні доводи були викладені у позовній заяві.

Крім того, позивач вважає, що подальше вчинення державним виконавцем будь-яких дій в рамках виконавчого провадження № 61542371 може істотно ускладнити або унеможливити поновлення його порушених прав у випадку задоволення заявленого ним позову про визнання протиправними та скасування оскаржуваної податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 травня 2019 року № Ф-5516-17. Крім того, в рамках виконавчого провадження № 61542371, державний виконавець має право крім арешту коштів накласти арешт на майно Позивача, тим самим виконання стягнення до судового рішення спричинить порушення конституційного права позивача володіти і розпоряджатись власністю, яка йому належить.

Розглянувши подану заяву та додані на її обґрунтування документи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частин 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Згідно ч.2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Так, керуючись інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідач прийняв оскаржувану вимогу № Ф-5516-17 від 10.05.2019р. та повідомив, що станом на 30 квітня 2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 становить 21 030,90 грн.

Відповідно до п. 3, 10 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI, (далі - Закон) вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, згідно з наведеними законодавчими положеннями, оскаржувана вимога має силу виконавчого документу.

З наведеного вбачається, що оскільки позивач не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та не оскаржив її у визначеному Законом порядку, відповідач реалізував свої повноваження, Законом, та подав оскаржувану вимогу на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби.

У зв`язку з цим органом державної виконавчої служби постановою від 16.03.2020р. було відкрито відповідне виконавче провадження ВП № 61542371.

Суд звертає увагу, оскільки нормами Закону та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено такої підстави для зупинення дії (реалізації) вимоги податкових органів як оскарження таких вимог до суду, та з огляду на фактичне пред`явлення оскаржуваної вимоги до примусового виконання, наразі існує очевидна та реальна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі №640/18508/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61542371 може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Водночас, суд вважає, що позивачем некоректно сформовано клопотання щодо зупинення виконання вимоги, оскільки ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок зупинення вчинення виконавчих дій. Згідно пункту 2 частини першої вказаної статті виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій зокрема у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, а згідно з частиною п`ятою статті 35 цього Закону після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що застосування судом заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 61542371 не матиме наслідком зупинення вчинення державним виконавцем виконавчих дій. Натомість, зупинення судом стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) в даному випадку буде належним та достатнім заходом забезпечення позову, оскільки внаслідок такого зупинення виконавець зупиняє вчинення будь-яких виконавчих дій і загрози подальшого примусового виконання вимоги не виникає. У зв`язку з цим відсутня підстава для застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони державному виконавцю вчиняти дії з примусового виконання оскаржуваної вимоги.

Отже, суд вважає що в даному випадку для належного захисту прав позивача вірним буде зупинити стягнення за виконавчим документом - вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5516-17 від 10.05.2019р. на суму 21 030,90 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом - вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5516-17 від 10.05.2019р., винесеної Головним управлінням ДФС у м. Києві на суму 21 030,90 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

Стягувач: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Боржник: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві

(04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 )

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 05 лютого 2024 року.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій