Справа № 380/4457/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4457/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області, відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області за № від 21.05.2020 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції у сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, відповідно до якого до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17000 грн за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Вважає, що ототожнення відповідачем факту зберігання позивачем горілки торгової марки «Хортиця», яка маркована акцизною маркою з кодом регіону, який не відповідає коду регіону виробника даного алкогольного напою, із зберіганням алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, не відповідає змісту правового регулювання норми статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Крім того, позивач наголошує, що в силу п. 228.3 ст. 228 Податкового кодексу України у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, контролюючі органи, зазначені у пункті 228.2 цієї статті, вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію). Однак в цьому випадку відповідач не вилучив виявлену пляшку горілки торгової марки «Хортиця» з вільного обігу та не подав відповідні матеріали до суду для винесення постанови про її вилучення в дохід держави (конфіскацію), чим визнав, що цей алкогольний напій був виявлений із наклеєною маркою акцизного податку, а акцизний податок сплачено в дохід держави. Також відповідачем не відкривалось провадження щодо позивача за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП (зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного податку встановленого зразка).

Зазначає, що у відповідності до п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Водночас на осіб, які здійснюють зберігання та реалізацію алкогольних напоїв жодним законодавчим актом не покладено обов`язку і права переклеювати марки акцизного податку в будь-якому разі.

Крім того, вважає, що 06.05.2020 податкова перевірка проводилася відповідачем із порушеннями чинного законодавства України, що у свою чергу унеможливлює встановлення в діях позивача складу правопорушення, а саме перевірка була проведена без присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника, а в присутності керуючої магазином ОСОБА_2 , яка перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3 , а не із позивачем. Тому вважає, що записи в акті перевірки про відсутність претензій, які виконані ОСОБА_2 не заслуговують на увагу.

Також покликається на відсутність протоколу відібрання зразків до акту перевірки, що може свідчити про підміну посадовими особами відповідача пляшки горілки торгової марки «Хортиця», на якій наклеєна акцизна марка із кодом регіону, який не відповідає місцезнаходженню виробника.

З наведених підстав просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову у поданому відзиві зазначив, що податкове повідомлення-рішення ґрунтується на встановлених у ході фактичної перевірки обставинах зберігання суб`єктом господарювання алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка. Вважає, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2020 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафної (фінансової) санкції у сумі 17000,00 грн діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою судді від 12.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 30.07.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 10.08.2020 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.11.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяв. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ГУ ДПС у Львівській області проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з протоколом судового засідання від 18.01.2021 суд за згодою сторін ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши вступні слова представників сторін, покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заяви по суті спору, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.10.2008 (номер запису: 2 002214), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13-16).

Як свідчать обставини справи, 06.05.2020 працівниками Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 28.04.2020 № 2054 та направлень від 29.04.2020 № 955 та № 956 проведена фактична перевірка магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатом перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального від 06.05.2020 № 13/3201/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , знаходиться в реалізації одна пляшка горілки «Хортиця» срібна ємністю 0,5 л об. 40% (акцизна марка 13 АААЩ 373383 07/19 25,392 грн) по ціні реалізації 92,60 грн. Код регіону, який зазначений на вищевказаній акцизній марці не відповідає коду регіону виробника даного алкогольного напою (виробник ТзОВ «Глобал Спірідж Груп», м. Київ, вул. Чорновола, 12, код регіону 26), чим порушено абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР та п. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України, а саме зберігання/реалізація алкогольного напою без марок акцизного податку встановленого зразка.

Вищевказаний алкогольний напій отримано від ТзОВ «УДК» згідно прихідної накладної від 28.11.2019 № 27174 на загальну суму 2474,40 грн.

Згідно акту перевірки, алкогольний напій «Хортиця» срібна ємністю 0,5 л об. 40% (акцизна марка 13 АААЩ 373383 07/19 25,392 грн) залишено на матеріально-відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали перевірки, оформлені актом від 06.05.2020 № 13/3201/ НОМЕР_1 , Головним управлінням ДПС у м. Львові прийняте податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 000640509, яким за встановлене порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР та на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись із прийняттям вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно із п. 226.2 ст. 226 ПК України, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідно до п. 226.1 ст. 226 ПК України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Пункт 226.3 ст. 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 226.6-226.7 ст. 226 ПК України визначено, що маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, місяць і рік випуску марки.

Згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Нормами п. 228.2 ст. 228 ПК України встановлено, що контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі Положення №1251).

Згідно з п. 5 Положення №1251 (тут і далі у редакції, чинній на момент проведення перевірки) марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - зеленій, для інших тютюнових виробів вітчизняного виробництва - помаранчевій, для тютюнових виробів імпортного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - синій, для інших тютюнових виробів імпортного виробництва - бордовій кольоровій гамі.

На кожну марку наносяться такі реквізити:

слова «УКРАЇНА», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ», «ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ» (для тютюнових виробів);

позначення виду марки, що складається з літер та слів "алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)" - "АВ ЛГП", "алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)" - "АВ ВП", "алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)" - "АІ ЛГП", "алкоголь імпортний (виноробна продукція)" - "АІ ВП", "тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)" - "ТВ ЗФ", "тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)" - "ТВ БФ", "тютюн імпортний (сигарети з фільтром)" - "ТІ ЗФ", "тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)" - "ТІ БФ", "тютюн вітчизняний (інші вироби)" - "ТВ ІНШІ", "тютюн імпортний (інші вироби)" - "ТІ ІНШІ";

індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Пунктом 20 Положення № 1251 передбачено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Відповідно до п. 226.11 ст. 226 ПК України, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Відповідно до п. 228.9 ст. ПК України, відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає перелік правопорушень у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є Закон України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Згідно із ст. 17 вказаного Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 ст. 11 цього Закону.

Як свідчать обставини справи, 06.05.2020 працівниками Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 28.04.2020 № 2054 та направлень від 29.04.2020 № 955 та № 956 проведена фактична перевірка магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатом перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального від 06.05.2020 № 13/3201/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , знаходиться в реалізації одна пляшка горілки «Хортиця» срібна ємністю 0,5 л об. 40% (акцизна марка 13 АААЩ 373383 07/19 25,392 грн) по ціні реалізації 92,60 грн. Код регіону, який зазначений на вищевказаній акцизній марці не відповідає коду регіону виробника даного алкогольного напою (виробник ТзОВ «Глобал Спірідж Груп», м. Київ, вул. Чорновола, 12, код регіону 26), чим порушено абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР та п. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України, а саме зберігання/реалізація алкогольного напою без марок акцизного податку встановленого зразка.

Щодо тверджень позивача про те, що фактична перевірка посадовими особами відповідача була проведена без присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника, а в присутності керуючої магазином ОСОБА_2 , яка не перебуває із позивачем у трудових відносинах, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст. 80 ПК України.

Відповідно до п. 80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

З аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

Посадові особи контролюючого органу були допущені до перевірки, свідок ОСОБА_4 показала в суді, що про перевірку повідомила ФОП ОСОБА_1 .

Посилання позивача на те, що зазначена в акті перевірки особа, в присутності якої проведена перевірка, а саме в присутності ОСОБА_4 , не є уповноваженою особою позивача, оскільки станом на час проведення перевірки ОСОБА_4 не перебувала у трудових відносинах з позивачем та, відповідно, не була працівником магазину, в якому проходила перевірка, є неприйнятними, оскільки порушення вимог законодавства щодо не оформлення таких відносин письмово не свідчить про відсутність факту перебування на зберіганні та в реалізації позивача пляшки алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка, за порушення законодавства при якому має нести відповідальність саме суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність за місцем, де було виявлено перебування на зберіганні та в реалізації пляшки алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка.

Як вбачається із показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , якими здійснювалася фактична перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , ними при проведенні перевірки виявлено на зберіганні та у реалізації одну пляшку горілки «Хортиця» із кодом регіону на акцизній марці, який не відповідає коду регіону виробника цього алкогольного напою, а отже має місце факт перебування на зберіганні та в реалізації пляшки алкогольного напою без акцизного податку встановленого зразка.

У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку, що вказаний алкогольний напій маркований маркою акцизного податку з порушенням вимог Положення №1251 та відповідно до п. 226.9 ст. 226 ПК України така продукція вважається немаркованою, чим порушено вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що дійсно підписала направлення на перевірку ФОП ОСОБА_1 та була присутня під час перевірки магазину, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , розрахункові документи працівникам контролюючого органу надавали продавці. Свідок також не заперечила того факту, що працівники контролюючого органу під час проведення перевірки виявили одну пляшку горілки «Хортиця» із кодом регіону на акцизній марці, який не відповідає коду регіону виробника цього алкогольного напою. Підтвердила, що розписалась на акті перевірки та написала, що зауважень не має. ФОП ОСОБА_1 повідомила про проведення перевірки. Разом з тим, свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що не перебуває із ФОП ОСОБА_1 у трудових правовідносинах.

На запитання суду чому супроводжувала проведення перевірки магазину, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , якщо не перебуває з ним у трудових відносинах, свідок ОСОБА_4 відповісти не змогла.

Судом встановлено, що алкогольний напій, а саме одна пляшка горілки «Хортиця» срібна ємністю 0,5 л об. 40% (акцизна марка 13 АААЩ 373383 07/19 25,392 грн) по ціні реалізації 92,60 грн отримано від ТзОВ «УДК» згідно прихідної накладної від 28.11.2019 № 27174 на загальну суму 2474,40 грн, яка була надана під час перевірки.

Покликання позивача на той факт, що відсутність протоколу відібрання зразків до акту перевірки може свідчити про підміну посадовими особами відповідача пляшки горілки торгової марки «Хортиця», на якій наклеєна акцизна марка із кодом регіону, який не відповідає місцезнаходження виробника, є лише припущеннями позивача, які жодними доказами не підкріплені.

Натомість факт виявлення на зберіганні та у реалізації за місцем здійснення господарської діяльності позивача однієї пляшки горілки «Хортиця» срібна ємністю 0,5 л об. 40% (акцизна марка 13 АААЩ 373383 07/19 25,392 грн) із кодом регіону на акцизній марці, який не відповідає коду регіону виробника цього алкогольного напою, підтверджується актом перевірки, накладною № 27174 від 28.11.2019 та показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Покликання позивача в обґрунтування позовних на те, що відповідач не вилучав з вільного обігу виявлену пляшку горілки та не відкривав провадження щодо позивача за ч. 1 ст. 164-5 КУпАП також не спростовує факту перебування на зберіганні та в реалізації позивача пляшки алкогольного напою без акцизного податку встановленого зразка.

Твердження позивача, що ототожнення відповідачем факту зберігання позивачем горілки торгової марки «Хортиця», яка маркована акцизною маркою з кодом регіону, який не відповідає коду регіону виробника даного алкогольного напою, із зберіганням алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, не відповідає змісту правового регулювання норми статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», спростовується наступним.

Згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, зокрема алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

Відповідно до п. 5 Положення №1251, на кожну марку наносяться такі реквізити, зокрема, індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Згідно із ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень, у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 ст. 11 цього Закону.

Із системного аналізу наведених вище правових норм, слід розуміти, що алкогольні напої, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, яким є Положення № 1251, вважаються немарковані, тобто такі, що є без марки встановленого зразка.

Судом встановлено, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 представниками контролюючого органу виявлено на зберіганні та у реалізації одну пляшку горілки «Хортиця» із кодом регіону на акцизній марці, який не відповідає коду регіону виробника цього алкогольного напою, а отже має місце факт перебування на зберіганні та в реалізації пляшки алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка (немаркованого).

Резюмуючи суд зазначає, в ході розгляду справи підтверджено те, що у магазині, де здійснює господарську діяльність позивач, здійснювалось зберігання та реалізація алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка, а тому відповідно до п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України така продукція вважається немаркованою, що є порушенням вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не було спростовано наявність такого порушення в ході розгляду справи.

Суд також констатує, що розміщення продукції з цінниками у магазині, де здійснюється торгівля, свідчить про намір продажу (реалізації) товару.

Суд не бере до уваги аргументи позивача з приводу того, що обов`язок за належне маркування акцизного товару покладається виключно на виробника такого товару, а не продавця, який, на переконання позивача, не володіє і не повинен володіти такими знаннями, не має права та обов`язку переклеювати марки акцизного податку, оскільки такі аргументи позивача спростовуються нормами абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до якого законодавець серед іншого покладає відповідальність на суб`єкта господарювання за зберігання, реалізацію алкогольного напою без марки акцизного податку встановленого зразка, незалежно від того чи є такий суб`єкт господарювання виробником цієї продукції.

Як було зазначено судом вище, відповідальність за порушення передбачено абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідно до якого до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, податковим органом застосовано до позивача штраф у розмірі 17000,00 грн.

Отже, сума фінансових санкцій, яка визначена в оскаржуваному рішенні у розмірі 17000 грн є обґрунтованою.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від № від 21.05.2020 відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстав для визнання його протиправним та скасування не вбачається.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності рішення відповідача в контексті спірних правовідносин. Натомість, доводи позивача, зазначені у позовній заяві є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 293, 295, п. 3 розділу VI, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ).

Суддя Сидор Н.Т.