Справа № 420/11909/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлене протоколом №33 від 14.07.2017 року щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 05 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або позивач) до Головного управління Національної гвардії України (надалі ГУ Нацгвардії України або відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України, яке оформлено Протоколом №33 від 14.17.2017 року щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням правових висновків, які викладені судом у рішенні.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 у 2014 році проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , що підтверджується відповідними записами у військовому квитку та Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11.12.2014 року №173, згідно з якою, позивач з 02.07.2014 року по 11.12.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі м. Маріуполь Донецької області. В подальшому позивач по справі був переведений до військової частини № НОМЕР_2 . При цьому, відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.06.2017 року №34, позивач, в період з 30.01.2015 року по 13.02.2015 року, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м. Маріуполь, Донецької області.

На підставі вищенаведеного ОСОБА_1 стверджує, що проходячи службу у військовій частині № НОМЕР_1 в 2014 році та у військовій частині НОМЕР_3 в 2015 році був залучений до участі у проведенні антитерористичній операції у загальній кількості 178 днів.

З метою отримання статусу учасника бойових дій, позивач звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України та надав відповідні документи.

Однак, рішенням комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій Головного управління Національної гвардії України від 14.07.2017 року (протокол №33) позивачу безпідставно відмовлено в наданні такого статусу.

Позивач категорично не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає, що оскільки спірні правовідносини виникли у червні 2014 року, позивач залучався та брав безпосередню участь в антитерористичній операції з 02.07.2014 року по 11.12.2014 року, тому застосуванню підлягають правові норми Порядку 413 в редакції, яка діяла на час їх виникнення (червень 2014 року), тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 року №602. З урахуванням викладеного, позивач просить відновити порушене право шляхом, викладеним у позові.

Процесуальні дії
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Надано позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

01 грудня 2020 року від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви (вхід. №51088/20) разом з клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року: клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду по справі №420/11909/20; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлене протоколом №33 від 14.07.2017 року щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язання вчинити певні дії; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України; витребувано з Головного управління Національної гвардії України усі наявні на час розгляду справи та належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій; зобов`язано Головне управління Національної гвардії України надати витребувані судом документи у строк до 15 січня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: 65062, м. Одеса, Фонтанська дорога, 14.

Копію ухвали про відкриття провадження та витребування доказів від 08.12.2020 року разом з позовною завою отримано 16.12.2020 року представником Головного управління Національної гвардії України, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.56).

Станом на 08 лютого 2021 року від відповідача відзив на позовну заяву, будь-які пояснення, заяви чи клопотання, а також витребувані судом докази до суду не надходили. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11.12.2014 року №173, ОСОБА_1 з 02.07.2014 року по 11.12.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції сектор «М» м. Маріуполь Донецької області (а.с.13). Вказане також підтверджується записами у військовому квитку ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до пункту 8.1.3 витягу з наказу керівника сектору «М» (по стройовій частині) від 31.01.2015 року №31 зазначено - вважати такими, що 30 січня 2015 року прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань нижчепойменованих військовослужбовців Національної гвардії України, зокрема, солдата ОСОБА_1 (а.с.16-18).

Відповідно до пункту 2.1.5 витягу з наказу керівника сектору «М» (по стройовій частині) від 14.02.2015 року №45 зазначено - вважати такими, що 14 лютого 2015 року вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань нижчепойменовані військовослужбовці Національної гвардії України, зокрема, солдата ОСОБА_1 (а.с.19-21).

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.06.2017 року №34, ОСОБА_1 з 30.01.2015 року по 13.02.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області (а.с.14).

Відповідно до витягу з протоколу №33 від 14.07.2017 року засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 14.07.2017 року, встановлено:

- періоди та райони участі в антитерористичній операції, перелік підтверджуючих документів, пояснення свідків, № та дата наказу АТЦ: з 30.01.2015 по 13.02.2015 м. Маріуполь Донецької області. Підстава: довідка від 19.06.2017 №34, видана командиром в/ч НОМЕР_2 ; витяг із наказу керівника сектору «М» від 31.01.2015 №31 (с/ч); витяг із наказу керівника сектору «М» від 14.02.2015 №45 (с/ч); витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 05.03.2015 №96 дск.; витяг із наказу керівника АТЦ при СБУ від 12.02.2015 №0121.

- рішення комісії: правові підстави для надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 відсутні, оскільки термін його залучення до проведення АТО складає 15 календарних днів, що не відповідачє вимогам пункту 2-1 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413. Повернути документи до військової частини НОМЕР_2 . Рішення прийнято одноголосно (а.с.24).

З відповіді Головного управління Національної гвардії України від 02.09.2020 року №27/22/3-Г-221-А3 на адвокатський запит адвоката В. Гриценка №20/00/2020-25 від 20.08.2020 року, вбачається, що 19.06.2017 року для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій військовою частиною НОМЕР_2 до комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій були надіслані відповідні матеріали, які відповідали вимогам Порядку №413 від 20.08.2014 року лише в період з 20.08.2014 по 07.09.2016 (а.с.22-23).

З відповіді Головного управління Національної гвардії України від 21.10.2020 року №40/57/22-3785 на адвокатський запит адвоката В. Гриценка №А3-26 від 16.10.2020 року вбачається, що в комісію Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 були надіслані наступні документи, а саме: витяг з наказу керівника сектору «М» від 31.01.2015 року №31 (с/ч), витяг з наказу керівника сектору «М» від 14.02.2015 року №45 (с/ч), витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 05.03.2015 року №96дск, довідка про участь в антитерористичній операції від 19.06.2017 року №34, копія паспорту, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, 2 фото, згода на обробку персональних даних (а.с.15).

Вважаючи рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України, яке оформлено Протоколом №33 від 14.17.2017 року щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій - протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права та висновки суду
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року (надалі Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно статті 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

З пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII вбачається, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 6 Закону №3551-XII порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедура надання статусу учасника бойових дій регламентується Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (надалі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про комісію Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2018 року №887 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2018 року за №1339/32791 (надалі - Положення №887), це Положення визначає основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів і працівників Національної гвардії України, інших осіб, визначених чинним законодавством (далі - особи), а також порядок організації її роботи.

Пунктами 2, 3 розділу І Положення №887 встановлено, що комісія утворюється в Головному управлінні Національної гвардії України з метою розгляду питань, пов`язаних із наданням особам статусу учасника бойових дій, учасника війни.

У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України та цим Положенням.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІ Положення №887 основними завданнями Комісії є розгляд питань, вивчення документів та прийняття рішень щодо надання особам статусу учасника бойових дій, учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виконання покладених завдань Комісія має право:

1) вивчати довідки, документи та інші докази, надіслані начальниками територіальних управлінь, закладів вищої освіти, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ, командирами з`єднань, військових частин (підрозділів) Національної гвардії України (далі - командири (начальники) військових частин), іншими особами, визначеними чинним законодавством, чи подані особисто;

2) заслуховувати в разі потреби осіб, свідків, представників державних органів, громадських організацій, рад ветеранів;

3) подавати на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - міжвідомча комісія), яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання;

4) повертати документи командирам (начальникам) військових частин для доопрацювання;

5) приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

6) приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни;

7) приймати рішення про позбавлення статусу учасника бойових дій, учасника війни;

8) повторно розглядати за рішенням командувача Національної гвардії України (особи, яка виконує його обов`язки) питання про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни особам, яким було відмовлено в наданні такого статусу раніше.

Пунктом 4 розділу ІІ Положення №887 встановлено, що комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни в разі:

- відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази безпосереднього залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;

- виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни, або надання недостовірних даних про особу;

- наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 6 Порядку №413 Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Суд звертає увагу, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року.

Відповідно до п.2 Порядку №413 (в редакції чинній на час участі позивача в АТО) статус учасника бойових дій надавався:

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції;

- працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» від 08.09.2016 року, Порядок №413 було доповнено пунктом 2-1, відповідно до якого статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Особам, які брали участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, у проведенні розвідувальних заходів, що підтверджено оперативним штабом з управління антитерористичною операцією, а також які отримали поранення, контузії, каліцтва, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю та ухилення від військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби), статус учасника бойових дій надається незалежно від кількості днів залучення їх до проведення антитерористичної операції.

Крім того, пункт 4 Порядку №413 викладено в наступній редакції:

«Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:

- витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення;

- для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів».

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається, зокрема поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС.

Пунктом 5 Порядку №413 встановлено, що рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мінюсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.

Згідно з пунктом 6 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» від 08.09.2016 року №602 (надалі Постанова №602) набрала законної сили 16.09.2016 року, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі, про що прямо зазначено в Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 58 Конституції України.

Як вказано у п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в період:

- з 02.07.2014 року по 11.12.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції сектор «М» м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11.12.2014 року №173 (а.с.13) та записами у військовому квитку ОСОБА_1 (а.с.11);

- з 30.01.2015 року по 13.02.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі проведення антитерористичної операції м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується витягом з наказу керівника сектору «М» (по стройовій частині) від 31.01.2015 року №31 (а.с.16-18), витягом з наказу керівника сектору «М» (по стройовій частині) від 14.02.2015 року №45 (а.с.19-21) та довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.06.2017 року №34 (а.с.14).

Так, пункт 2-1 Порядку №413, який встановлює мінімальний строк залучення до проведення антитерористичної операції не менше 30 днів для отримання статусу учасника бойових дій, набув чинності 16.09.2016 року на підставі Постанови №602.

За таких обставин, суд вважає, що п. 2-1 та п. 4 Порядку №413 (в редакції, чинній на момент винесення оспорюваного у цій справі рішення відповідача) не поширюється на позивача, оскільки норми Порядку №413 в редакції 2016 року не були чинними на час участі позивача в антитерористичній операції.

В редакції Порядку №413, яка була діючою на час перебування позивача в АТО, був лише пункт 2, який встановлював, що статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Пункт 4 Порядку №413 в редакції, яка була діючою на час перебування позивача в АТО, передбачав, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Таким чином, відповідно до положень пункту 2 Порядку №413, в редакції станом на час участі позивача в АТО, ОСОБА_2 набув право на отримання статусу учасника бойових дій незалежно від кількості днів його залучення до проведення антитерористичної операції.

При цьому суд зазначає, що в даному випадку, надання позивачу статусу учасника бойових дій пов`язується безпосередньо з його участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та не залежить від кількості днів залучення до проведення антитерористичної операції та від дати направлення відповідних документів для вирішення питання про надання такого статусу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 мав керуватися редакцією Порядку №413, яка діяла в 2014 - 2015 роках. Оскільки, позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в періоди з 02.07.2014 року по 11.12.2014 року та з 30.01.2015 року по 13.02.2015 року, то право на отримання статусу учасника бойових дій у нього виникло до внесення змін до Порядку №413, на які посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, що набрали законної сили лише 16.09.2016 року на підставі Постанови №602 та є такими, що погіршують становище позивача, а отже, не можуть розповсюджуватись на правовідносини, що мали місце у минулому.

За таких обставин суд дійшов висновку, що Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України протиправно прийнято рішення оформлене витягом з протоколу від 14.07.2017 року №33, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням правових висновків, які викладені судом у рішенні.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлене протоколом №33 від 14.07.2017 року щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в сумі 840 грн. 80 коп., сплачені згідно квитанції №85249 від 05 листопада 2020 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної гвардії України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 12, 14, 44, 90, 139, 143, 242-246, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлене протоколом №33 від 14.07.2017 року щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України, яке оформлено Протоколом №33 від 14.17.2017 року щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Головного управління Національної гвардії України повторно розглянути документи щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням правових висновків, які викладені судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної гвардії України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (с. Ново Шибка, Захарівський район, Одеська область, 66713, РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Національної гвардії України (вул. Народного Ополчення, 9а, м. Київ, 03151, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.