Справа № 200/11200/20-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 р. Справа№200/11200/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бєломєстнова О.Ю.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01.12.2020 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70), у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.08.2020 року Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області щодо відмови у призначенні адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 відповідно до заяви від 30.07.2020 року;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області розглянути повторно заяву позивача від 30.07.2020 року та призначити, нарахувати та виплатити в повному обсязі ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 30.07.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою. На подану до відповідача заяву від 30.07.2020 року їй було відмовлено у призначенні адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з тим, що раніше виплата допомоги була припинена відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 (далі - Порядок № 505). Відповідач вказує у рішенні про відмову у наданні допомоги переміщеним особам від 10.08.2020 року, що вона не включена до розрахунку відповідно до постанови № 212 від 31.03.2015 року. Вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні їй адресної допомоги протиправними, з наступних підстав.

Вона працевлаштована в Національній поліції в Донецькій області на посаді оператора

комп`ютерного набору 1 категорії відділу служби "102" управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Донецькій області з 06.11.2019 року. Зважаючи на це підстава для відмови у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 6 Порядку № 505 усунена. Отже, відповідач незаконно відмовив у призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання на сім`ю в тому числі на оплату їй житлово-комунальних послуг як внутрішньо переміщеній особі на звернення від 30.07.2020 року. Вищенаведене стало підставою її звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

29.12.2020 року відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав. 12.11.2018 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в якій зазначила, що не працює. На підставі п.7 Порядку № 505 рішенням від 13.12.2018 року позивачу було призначено щомісячну адресну допомогу як тимчасово безробітній з 12.11.2018 року по 11.01.2019 року у розмірі 442,00 грн., з 12.01.2019 року по 11.03.2019 року у розмірі 221,00 грн., а з 12.03.2019 року по 11.05.2019 року - 0,00 грн. Відповідно до п.7 Порядку № 505 позивач не мала право на допомогу на наступний період після періоду отримання допомоги з 12.11.2018 року п 11.05.2019 року, тобто з 12.05.2019 року на наступні шість місяців. 30.07.2020 року позивачка знову звернулась до Департаменту із заявою, у якій зазначила, що працює в ГУ НП в Донецькій області. Відповідно абз. 10 п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. Враховуючи вищевикладене позивачу на звернення від 30.07.2020 року допомогу не призначено, оскільки виплату грошової допомоги їй було припинено відповідно до пункту 7 Порядку № 505 та після припинення виплати грошової допомоги позивач не втратила працездатність.

Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є громадянкою України та внутрішньо переміщеною особою. Зазначене підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 та довідкою від 12.11.2018 року № 1411-51302 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається із заяв сторін по суті справи, позивач отримувала призначену їй з 12.11.2018 року по 11.03.2019 року грошову допомогу переміщеним особам на проживання.

11.03.2019 року виплата позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідачем припинена на підставі п. 7 Порядку № 505, що не заперечується сторонами.

06.11.2019 року позивач працевлаштувалася на посаді оператора комп`ютерного набору 1 категорії відділу служби "102" управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 06.11.2019 року. Зазначене підтверджується довідкою начальника ВПС УКЗ ГУНП в Донецькій області від 28.07.2020 року та копією трудової книжки серії НОМЕР_3 .

30.07.2020 року позивач звернулась до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області, із заявою щодо надання допомоги переміщеним особам на проживання у якій зазначила, що працює в ГУНП в Донецькій області.

Рішенням Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області від 10.08.2020 року відмовлено позивачу у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з підстави того, що остання "не включена до розрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015 року".

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII(далі - Закон № 1706), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст. 4 вказаного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (далі - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання представником сім`ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`явлення довідки всіх членів сім`ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Аналізуючи вказану норму у сукупності з іншими положеннями Порядку №505, суд дійшов висновку про те, що пункт 3 Порядку не передбачає повну та абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена у минулому відповідно до пункту 7 вказаного Порядку. Правило п. 3 щодо не призначення допомоги розповсюджується на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається) після того, у якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку №505.

При аналізі та застосуванні судом наведеної норми Порядку № 505 судом враховані правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 415/1691/17. Зокрема у ній зазначено, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такої допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Суд звертає увагу, що позивачу припинено виплату адресної допомоги в березні 2019 року, після чого вона працевлаштувалася 06.11.2019 року, а з заявою про призначення адресної допомоги звернулася до відповідача 30.07.2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку. Тому заборона, встановлена пунктом 3 Порядку №505, вичерпала свою дію щодо позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в призначенні адресної грошової допомоги, чим порушено права позивача на соціальний захист, гарантований Конституцією України.

Зважаючи на це позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області від 10.08.2020 року про відмову ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині призначення, нарахування та виплати в повному обсязі щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 30.07.2020 року, суд зазначає наступне.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Застосування запропонованого позивачем способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови для отримання допомоги переміщеним особам на проживання.

Разом з тим, наведених обставин у повному обсязі судом не встановлено. Оцінка правомірності відмови відповідача у наданні позивачу допомоги переміщеним особам на проживання стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суд не досліджував у повній мірі, чи є ці мотиви вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання зазначеної допомоги.

Враховуючи викладене, із урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд вважає, що належним способом захисту позивача є саме:

визнання протиправним та скасування рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області від 10.08.2020 року про відмову ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання;

зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2020 року про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, із врахуванням правової оцінки, наданої судом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області від 10.08.2020 року про відмову ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.07.2020 року про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, із врахуванням правової оцінки, наданої судом.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.