Справа № 520/11068/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р. Справа № 520/11068/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 р. (ухвалене суддею Спірідоновим М.О.) по справі № 520/11068/2020 за позовом ОСОБА_1 до Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, в якому просив: визнати дії комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів ОСОБА_1 про визнання учасниками бойових дій протиправними; зобов`язати комісію національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на підставі поданих документів надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій; зобов`язати комісію національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту, Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 р., Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області, капітана поліції, наказом ГУ НП в Харківській області від 24.11.2017 р. № 1627 з 01.12.2017 р. по 01.03.2018 р. направлено до ГУ НП в Луганській області для проходження стажування, на підставі положення ст. 75 ЗУ "Про Національну поліцію", розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 р. № 1625, зареєстрованим в МЮУ від 16.01.2016 р. № 76/28206 та листа НПУ від 03.08.2017 р. № 8411/01/12-2017 "Про кадрові призначення в системі Національної поліції України".

Під час проходження стажування позивач виконував загальні завдання поліцейського і поліції, а саме: забезпечення публічної безпеки і охорони порядку.

Після проходження стажування позивач звернувся до відповідача з заявою про надання статусу учасника бойових дій, надавши відповідачу витяг з наказу про проведення ротації особового складу ГУ НП в зоні АТО на території Луганської області від 14.12.2017 р. № 4816; витяг з наказу про проведення ротації особового складу ГУ НП в зоні АТО на території Луганської області від 04.01.2018 р. № 28; витяг з наказу про проведення ротації особового складу ГУ НП в зоні АТО на території Луганської області від 18.01.2018 р. № 210; витяг з наказу про проведення ротації особового складу ГУНП в зоні АТО на території Луганської області від 01.02.2018 р. № 371; витяг з наказу про проведення ротації особового складу ГУНП в зоні АТО на території Луганської області від 15.02.2018 р. № 559, відповідно до яких судом встановлено, що позивач залучався до виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та порядку на блокпосту БП-7-Л (н.п. Кремінна - н.п. Лиман) з 15.12.2017 р. до 22.12.2017 р. працівників УКЗ, УІАП, ВСП, УПН ГУНП в Луганській області, працівників Сватівського ВП, Старобільського ВП ГУНП в Луганській області, працівників УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ (за згодою) та відряджених працівників поліції з інших регіонів держави направлених до структурних підрозділів ГУНП для проходження стажування, згідно окремого порядку; залучався до виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та порядку на блокпосту БП-10-Л "Пост № 6 м. Сватове" з 05.01.2018 р. по 12.01.2018 р. працівників УОАЗОВ, СУ, Біловодського ВП, Новопокровського ВП, Кремінського ВП, Сватівського ВПГУНП в Луганській області та відряджених працівників поліції з інших регіонів держави направлених до зазначених ВП для проходження стажування, згідно окремого порядку; залучався до виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та порядку на блокпосту БП-10-Л "Пост № 6 м. Сватове" з 19.01.2018 р. по 26.01.2018 р. працівників УОАЗОВ, СУ, Біловодського ВП, Новопокровського ВП, Кремінського ВП, Сватівського ВПГУНП в Луганській області та відряджених працівників поліції з інших регіонів держави направлених до зазначених ВП для проходження стажування, згідно окремого порядку; залучався до виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та порядку на блокпосту БП-10-Л "Пост № 6 м. Сватове" з 02.02.2018 р. по 09.02.2018 р. працівників УОАЗОВ, СУ, Біловодського ВП, Новопокровського ВП, Кремінського ВП, Сватівського ВПГУНП в Луганській області та відряджених працівників поліції з інших регіонів держави направлених до зазначених ВП для проходження стажування, згідно окремого порядку; залучався до виконання завдань із забезпечення публічної безпеки та порядку на блокпосту БП-10-Л "Пост № 6 м. Сватове" з 16.02.2018 р. по 23.02.2018 р. працівників УОАЗОВ, СУ, Біловодського ВП, Новопокровського ВП, Кремінського ВП, Сватівського ВПГУНП в Луганській області та відряджених працівників поліції з інших регіонів держави направлених до зазначених ВП для проходження стажування, згідно окремого порядку; загальна кількість 35 діб.

Протоколом № 2 засідання комісії національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 10.06.2020 р. ОСОБА_1 відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.

Позивач, вважаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій є обґрунтованим та прийняте у порядку, у спосіб та у відповідності до вимог закону, враховуючи, що позивач направлений до ГУ НП в Луганській області з метою проходження стажування, а не в підпорядкування керівника Антитерористичної операції та у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів про залучення позивача до проведення антитерористичної операції в районах її проведення чи безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Процедура надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначена Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20 серпня 2014 р. (далі Порядок № 413).

Відповідно до п. 2 Порядку № 413 надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, - статус учасника бойових дій, окрім інших осіб, надається поліцейським, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Як зазначено в пункті 2-1 цього Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Тобто, обов`язковою складовою для визначення статусу учасника бойових дій є залучення особи до проведення антитерористичної операції та її безпосередня участь в ній.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 405 від 23.05.2016 р. затверджено Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі Положення № 405).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ вказаного Положення основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання та позбавлення статусу учасника бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, розгляд питань, пов`язаних з установленням статусу учасника війни відповідно до пунктів 2, 13 статті 9 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно пп. 6, 9 п. 2 розділу ІІ Положення № 405 з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право, зокрема, приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій; приймати рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій.

Згідно п. 4 розділу ІІ Положення № 405 Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни, зокрема, у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни.

Аналіз положень п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту свідчить, що визнання учасниками бойових дій, зокрема, поліцейських є можливим, якщо останні захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Однак, відповідних доказів щодо позивача не було надано ані відповідачу разом із заявою про надання статусу учасника бойових дій, ані до суду під час судового розгляду. Докази того, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення відсутні.

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення № 405 визначено перелік документів, на підставі яких Комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій, серед яких, зокрема: для поліцейських, які брали участь в антитерористичній операції,- витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витягів з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документів про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Однак, визначені пунктом 2 розділу ІІІ Положення № 405 документи відсутні у матеріалах справи.

За приписами ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом п. 4 розділу ІІІ Положення № 405 для надання статусу учасника бойових дій поліцейським, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідні керівники, у підпорядкуванні яких поліцейські проходили службу, у місячний строк після завершення виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України) зобов`язані подати на розгляд Комісії довідки за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (зі змінами), та документи, зазначені в пунктах 1, 2 цього розділу, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій. У разі якщо місце постійної дислокації підрозділу або установи, закладу знаходиться безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, відповідні керівники подають документи на розгляд Комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після призначення поліцейських на відповідні посади.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до відповідача, документів, зазначених в пункті 4 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, - на підтвердження факту залучення до проведення антитерористичної операції, не надав. Таких документів не надано позивачем і в ході розгляду справи.

Доводи позивача про наявність документів про направлення його у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих органами поліції, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, досліджений судом наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1627 від 24.11.2017 р. Про направлення на стажування працівників ГУНП в Харківській області, відповідно до якого позивач був відряджений в підпорядкування ГУНП в Луганській області, не містить жодних даних про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а вказує саме про направлення на стажування.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що накази про проведення ротації особового складу ГУНП в зоні АТО на території Луганської області від 14.12.2017 р. № 4816; від 04.01.2018 р. № 28; від 18.01.2018 р. № 210; від 01.02.2018 року № 371; від 15.02.2018 р. № 559 не містить жодних даних про безпосередню участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Документи надані позивачем, підтверджують лише участь позивача в охороні публічного порядку на окремих маршрутах і постах, розташованих в районі проведення АТО, що відповідає повноваженням поліції, які визначені статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію".

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 р. у справі № 2240/2866/18.

Отже, позивач помилково ототожнює виконання службових обов`язків із охорони публічного порядку на території, що відносяться до району проведення антитерористичної операції, з безпосередньою участю особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій є обґрунтованим та прийняте у порядку, у спосіб та у відповідності до вимог закону, враховуючи, що позивач направлений до ГУ НП в Луганській області з метою проходження стажування, а не в підпорядкування керівника Антитерористичної операції та у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів про залучення позивача до проведення антитерористичної операції в районах її проведення чи безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 р. по справі № 520/11068/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін