Справа № 120/4339/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

09 лютого 2021 р. Справа № 120/4339/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про зобов`язати вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить:

- зобов`язати відповідача виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням перерахунку за минулий час, з урахуванням змін прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в розмірі 132592,50 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити перераховану пенсію з урахуванням змін прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.09.2010, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести йому перерахунок пенсії, як учаснику бойових дій, підвищивши пенсію на 150 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" з моменту введення їх в дію, а також виникнення права на відповідне підвищення пенсії, та в подальшому виплачувати перераховану пенсію з підвищенням на 150 % мінімальної пенсії за віком з моменту винесення постанови.

На підставі постанови суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що діяв на момент виконання постанови суду та був встановлений Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з 01.04.2007 в розмірі 406,00 грн.

Однак в подальшому із листопада 2007 року по липень 2020 року при виплаті пенсії відповідачем не враховано поетапного підвищення мінімальної пенсії за віком Законами України Про державний бюджет України на відповідні роки. З метою проведення перерахунку пенсії у відповідності до чинного законодавства та рішення суду, позивач 26.12.2019 звернувся до відповідача із заявою.

Листом відповідача від 16.01.2020 № 3830/Б-12 позивача повідомлено, що на виконання постанови суду від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 здійснено перерахунок пенсії, а розмір доплати склав 609,00 грн, оскільки його обраховано виходячи із 150 % мінімальної пенсії за віком встановленої у 2007 році (406 грн.) Також повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії у зв`язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком немає.

Не погоджуючись із відмовою викладеної у листі, позивач 25.02.2020 звернувся до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України зі скаргою.

Листом від 14.04.2020 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки постановою суду від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 не зобов`язано перераховувати підвищення до пенсії учаснику бойових дій у зв`язку зі зміною розміру мінімальної пенсії за віком.

На думку позивача, відповідач протиправно не здійснює виплату пенсії з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (еквівалент мінімального розміру пенсії за віком). Тому з метою зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням мінімального розміру пенсії за віком, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 26.08.2020 позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви.

07.09.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 26.08.2020, недоліків.

Ухвалою від 11.09.2020 відкрито провадження у справі та, відповідно до ст. 263 КАС України, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

Також ухвалою від 11.09.2020 витребувано у відповідача оригінал або належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 для дослідження судом та зобов`язано відповідача надати докази у строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.11.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву відповідач зазначає, що пенсія позивачу призначена з 04.01.2000 року Вінницьким обласним військовим комісаріатом в розмірі 366,33 грн.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням перерахунку за минулий час.

Відповідач вказав, що на виконання рішення суду, Головним управлінням у період з 2007 по 2020 нараховано та виплачено позивачу доплату до пенсії в сумі 19432,50 грн. Розрахунковою величиною для обрахунку присудженої постановою суду від 02.07.2007 доплати до пенсії став розмір мінімальної пенсії за віком, що був встановлений у 2007 році на час виконання рішення суду (406 грн).

Таким чином, на думку Головного управління, ним виконало постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 в межах покладених зобов`язань, адже судом не зобов`язано враховувати зміну мінімального розміру пенсії за віком.

Ухвалою від 09.11.2020 провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а (№ 11-345апп19).

Ухвалою від 01.02.2021 провадження у справі поновлено.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові аргументи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.09.1997 (а.с.15).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.09.2010, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок пенсії позивачу, як учаснику бойових дій, підвищивши пенсію на 150 % з урахуванням вимог ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" з моменту введення їх в дію, а також виникнення права на відповідне підвищення пенсії, та в подальшому виплачувати перераховану пенсію з підвищенням на 150 % мінімальної пенсії за віком з моменту винесення постанови (а.с.4-8).

На підставі постанови суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" з 01.04.2007 в розмірі 406,00 грн.

З метою проведення перерахунку пенсії у відповідності до рішення суду, позивач 26.12.2019 звернувся до відповідача із заявою (а.с.9).

Листом відповідача від 16.01.2020 № 3830/Б-12 позивача повідомлено, що на виконання постанови суду від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 здійснено перерахунок пенсії, а розмір доплати склав 609,00 грн, оскільки його обраховано виходячи із 150 % мінімальної пенсії за віком встановленої у 2007 році (406 грн.) Також повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії у зв`язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком немає (а.с.10).

Не погоджуючись із відмовою викладеної у листі, позивач 25.02.2020 звернувся до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України зі скаргою.

Листом від 14.04.2020 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, із посиланням на те, що постановою суду від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 не зобов`язано перераховувати підвищення до пенсії учаснику бойових дій у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.11-12).

На думку позивача, відповідач протиправно не здійснює перерахунок та виплату доплати до пенсії з урахуванням зміни мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність). Тому з метою зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням підвищення мінімальної пенсії за віком та зобов`язання виплатити недоплаченої суми пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни регулюється Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон від 22.10.1993 № 3551-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII в редакції, яка діяла до набрання чинності змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 № 2939-IV (далі Закон від 05.10.2005 № 2939-IV) учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

На момент призначення пенсії позивачу, розмір підвищення до пенсії визначався виходячи із 150 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В подальшому Законом від 05.10.2005 № 2939-IV було внесено зміни до ч. 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII.

Норму ч. 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII викладено у такій редакції: "Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Зазначені зміни до Закону від 22.10.1993 № 3551-XII згідно із Прикінцевими положеннями Закону від 05.10.2005 № 2939-IV набрали чинності 01.07.2006.

Отже, з 01.07.2006 у ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII була відсутня норма, яка встановлює підвищення пенсії на 150 % мінімальної пенсії за віком, а визначено, що учасникам бойових дій пенсія підвищується на 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Після набрання чинності частиною 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII у редакції Закону від 05.10.2005 № 2939-IV позивачу проведено перерахунок підвищення до пенсії, розмір якого склав 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проведений перерахунок став причиною зменшення розміру пенсії позивача.

Позивач не погодився із таким перерахунком, вважаючи, що він призвів до звуження обсягу його прав, що суперечить ст. 22 Конституції України, та звернувся до суду з метою їх захисту.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.09.2010, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести позивачу перерахунок пенсії, як учаснику бойових дій, підвищивши пенсію на 150 % з урахуванням вимог ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" з моменту введення їх в дію, а також виникнення права на відповідне підвищення пенсії, та в подальшому виплачувати перераховану пенсію з підвищенням на 150 % мінімальної пенсії за віком з моменту винесення постанови (а.с.4-8).

Із мотивувальних частин вказаних судових рішень встановлено, що підставою їх прийняття став висновок судів про недопустимість звуження обсягу прав позивача на виплату йому підвищення до пенсії у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком.

Суди, розглянувши справу № 2-а-152, дійшли висновку, що чинне законодавство не передбачає можливості зменшення вже призначеної пенсії у зв`язку з прийняттям нових нормативно - правових актів. На цій підставі суди зазначили, що до правовідносин із нарахування та виплатою позивачу пенсії підлягає застосуванню норма ч. 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII у редакції до внесення змін Законом від 05.10.2005 № 2939-IV, яка передбачала доплату до пенсії позивача в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком (а.с. 8).

В силу п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України (у редакції до 30.09.2016), однією із засад судочинства була обов`язковість рішень суду.

Згідно ст. 129-1 Конституції України (у редакції після 30.06.2016) судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відтак за встановлених у цій справі обставин, беззаперечною є та обставина, що позивач, будучи учасником бойових дій, має право на отримання підвищення до призначеної йому пенсії у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком, адже його право на це підвищення виникло на підставі обов`язкового до виконання рішення суду у справі № 2-а-152.

Разом з тим, спір у цій справі виник щодо величини мінімальної пенсії за віком яка повинна застосовуватися при визначенні 150 відсотків підвищення до призначеної позивачу пенсії.

Відповідач вважає, що підлягає застосуванню розмір мінімальної пенсії за віком який діяв у 2007 році на час виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 та становив 406,00 грн.

Натомість позивач власну позицію обґрунтовує тим, що розмір мінімальної пенсії за віком кожного року збільшується на підставі Законів України Про державний бюджет на відповідний рік. У 2007 році він становив 406,00 грн, а до липня 2020 року поетапно зріс до 1712 грн.

Надавши оцінку аргументам відповідача, суд вважає їх помилковими із таких мотивів.

Відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії не врахував, що залишаючи без змін постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152, Апеляційного суду Вінницької області в ухвалі від 28.09.2010 зазначив: «при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком....» (а.с. 7).

Відтак, як базову величину для обрахунку присудженого постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 підвищення до призначеної позивачу пенсії слід враховувати розмір мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким законом є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 по справі № 440/2722/20.

Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, передбачено Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV, яким встановлено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України (ст. 2).

Тому, за своєю правовою сутністю мінімальна пенсія за віком - це мінімальний соціальний стандарт, розмір якого повинен збільшуватися із урахуванням відповідного розміру прожиткового мінімуму та визначається щорічно законами про державний бюджет України. У свою чергу, збільшення розміру мінімальної пенсії за віком є підставою для перерахунку присудженого постановою суду від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 підвищення до призначеної позивачу пенсії.

Більше того, на обов`язок відповідача враховувати зростання мінімального розміру пенсії за віком при обрахунку підвищення до пенсії позивача вказано в ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 28.09.2010 у справі № 2-а-152.

Таким чином, підвищення пенсії позивачу у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком, має встановлюватись на підставі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України Про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком та переглядатися у зв`язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про протиправну бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії за віком позивача із урахуванням підвищення її розміру на 150 % мінімальної пенсії за віком, у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної пенсії за віком.

Разом із тим суд погоджується із аргументами відповідача про те, що дія постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2007 не може бути гарантією проти змін розміру присудженого позивачу у справі № 2-а-152 підвищення до пенсії за віком у майбутньому. Однак із тексту ч. 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII встановлено, що після внесення до цієї частини змін Законом від 05.10.2005 № 2939-IV (який набрав чинності 01.07.2006), інших змін у нормативному регулюванні спірних правовідносин не відбувалося.

Відтак, за обставин цієї справи суд враховує, що розмір підвищення до пенсії за віком для учасників бойових дій до 30.06.2006 становив 150 % мінімальної пенсії за віком, а із 01.07.2006 - 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, із урахуванням рішень судів у справі № 2-а-152, позивач має право на застосування при обчисленні підвищення до його пенсії як учасника бойових дій показника величиною 150 % мінімальної пенсії за віком.

Посилання відповідача на делегування Кабінету Міністрів України функцій із регулювання розмірів окремих соціальних виплат для учасників бойових дій є безпідставними, оскільки у період тривалості спірних правовідносин повноваження Уряду не охоплювали встановлення розміру підвищення до пенсії учасникам бойових дій.

Тому, обов`язок відповідача із виплати присудженого постановою суду від 02.07.2007 у справі № 2-а-152 підвищення до пенсії за віком позивача, триватиме до зміни нормативного регулювання права учасників бойових дій на отримання передбаченого ч. 4 ст. 12 Закону від 22.10.1993 № 3551-XII підвищення до пенсії.

Щодо вимог про зобов`язання виплатити недоплачену суму пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням змін прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в розмірі 132592,50 грн. та зобов`язання нарахувати та виплатити перераховану пенсію з урахуванням змін прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 по справі № 510/1286/16-а, зазначила, що при розгляді пенсійних спорів судам слід розмежовувати строк звернення до суду із питанням застосування строку (періоду) за який проводиться перерахунок пенсії (як спосіб відновлення порушеного права) у випадку задоволення позовних вимог.

Щодо процесуального питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із позовом у цій справі, то при наданні йому оцінки суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 по справі № 510/1286/16-а зазначила: "Визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку".

Як встановлено судом, отримавши лист від 17.04.2020 про відмову у перерахунку пенсії, позивач 21.08.2020 звернувся до суду із цим позовом.

Відтак, враховуючи, що позивач дізнався про факт та підстави відмови у перерахунку пенсії з листа від 17.04.2020, то саме із цієї дати слід обраховувати початок перебігу строку звернення до суду з позовом. Тому, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Щодо строку (періоду) із якого відповідача слід зобов`язати провести перерахунок пенсії позивача із урахуванням підвищення до пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком, то суд зазначає, що відповідно до ст. 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 51 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, перерахунок проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії 26.12.2019. За таких обставин, з огляду на вказане правове регулювання, призначена позивачу пенсія підлягає перерахунку з 01.01.2019 (тобто за 12 місяців, які слід обраховувати з першого числа місяця, що йде за місяцем в якому позивачем подано до Головного управління заяву про перерахунок пенсії).

Щодо застосування до спірних правовідносин норм ч. 3 ст. 51 та ст. 55 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 по справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми ст. 51, 55 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Разом з цим до 26.12.2019 позивач не звертався до відповідача щодо проведення перерахунку пенсії та не оскаржував дії чи бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовна вимога зобов`язального характеру підлягає частковому задоволенню, шляхом зобов`язання у зв`язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2019 пенсію за віком, із урахуванням підвищення її розміру на 150 % мінімальної пенсії за віком, та виплачувати перераховану пенсію із урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку підвищення пенсії на 150 % мінімальної пенсії за віком у зв`язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у зв`язку із зміною розміру мінімальної пенсії за віком перерахувати ОСОБА_1 з 01.01.2019 пенсію за віком, із урахуванням підвищення її розміру на 150 % мінімальної пенсії за віком, та виплачувати перераховану пенсію із урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович