Справа № 240/179/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Житомир справа № 240/179/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій неправомірними, скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення (повідомлення) від 21.12.2020року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Позивач зазначає, що 30.12.2020року від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримав постанову державного виконавця від 21.12.2020року про повернення виконавчого документа (виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом) без прийняття до виконання. Вважає, що таке рішення державного виконавця протирічить вимогам ч.1 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" та п.7 розділу III. і п.1 розділу V. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2017 року N 512/5/ .

Ухвалою суду від 27.01.2021року позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду та відкрито провадження.

В судове засідання Позивач не прибув, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв.

Представник Відповідача, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомляв, відзив на позов до суду не подавав.

За приписами ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи даної категорії, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, безпосередньо та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (надалі - Закон N 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач подав до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист №2515, виданий 18.05.2020року Житомирським окружним адміністративним судом на виконання судового рішення, що набрало законної сили 30.03.2020року. Як зазначено в даному виконавчому листі, судом визнано неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Київській області, що знаходиться за адресою: м.Київ, вулиця Володимирська, будинок 15, в частині ненадання інформації (публічної інформації) на запит від 27.09.2016року (а.с.6).

За результатами розгляду державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відповідача у справі, 21.12.2020року прийняв рішення (повідомлення) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Вказане повідомлення Позивач отримав 30.12.2020року.

Суть спору між сторонами по даній адміністративній справі зведена виключно щодо правомірності зазначеного рішення (повідомлення) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Як зазначається в оскаржуваному рішенні (повідомленні), його прийняття зумовленого вимогами ч.1ст.24 Закону N 1404-VIII.

Безспірно, за змістом положень частини першої статті 24 Закону N 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до вимог пункту 10 частини 4 статті 4 Закону N 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У виконавчому листі прямо зазначено, що боржник Головне управління Національної поліції в Київській області, знаходиться за адресою: м.Київ, вулиця Володимирська, будинок 15. Тобто, боржник знаходиться в місті Києві, а не на території Київської області.

Суд враховує, що відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, а не від 02.04.2017року як зазначає Позивач, (надалі - Інструкція N 512/5) у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, органами державної виконавчої служби, серед інших, є управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві).

Тобто, примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону N 1404-VIII, на території міста Києва не здійснюється Відповідачем, а здійснюється саме управлінням забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, окрім приватних виконавців цього виконавчого округу.

Зазначене свідчить, що оскаржуване Позивачем рішення (повідомлення) Відповідача про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд вважає безпідставними доводи Позивача, що таке рішення державного виконавця протирічить вимогам ч.1 ст.24 Закону N 1404-VIII та п.7 розділу III. і п.1 розділу V. Інструкції N 512/5. Такі доводи Позивача є наслідком безпідставно довільного трактування вказаних правових норм.

В розумінні вимог ч.1 ст.24 Закону N 1404-VIII право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, дійсно належить стягувачу. Таке право Позивач як стягувач може реалізувати виключно за умови, що виконавчі дії щодо виконання певного рішення на певній території можуть вчинятися кількома органами державної виконавчої служби. Жодних доказів того, що виконання виконавчого листа №2515, виданого 18.05.2020року Житомирським окружним адміністративним судом, на території міста Києва (за місцем знаходження боржника) може вчиняти також Відповідач по справі суду не надано.

Безспірно, за приписами п.7 розділу III. Інструкції N 512/5 до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).

У разі відводу (самовідводу) державного виконавця виконавчий документ передається іншому державному виконавцеві, а у разі відводу, самовідводу начальника органу державної виконавчої служби або всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби - іншому органу державної виконавчої служби.

У випадку самовідводу приватного виконавця виконавчий документ повертається стягувачу або передається за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби.

Всупереч вказаним вимогам Позивачем не надано жодних доказів щодо його звернень із відповідними заявами про передачу виконавчого документу від одного органу державної виконавчої служби до іншого та про наявність підстав, передбачених законом для такої передачі.

Приписи п.1 розділу V. Інструкції N 512/5 передбачають лише процедуру такої передачі виконавчого документа від одного органу державної виконавчої служби до іншого у випадках, передбачених цим пунктом, здійснюється в порядку, встановленому розділом V цієї Інструкції.

Таким чином, позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд роз`яснює Позивачу, що оскаржуване рішення Відповідача не перешкоджає подачі вказаного виконавчого документу в межах строку пред`явлення до органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця на території міста Києва, на яку поширюються їхні функції.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення (повідомлення) від 21.12.2020року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк