Справа № 520/16974/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 лютого 2021 року № 520/16974/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 30.06.2020р. №-2030 Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку за податковий період - 2020 рік в розмірі 41198,63 грн.;

- визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 30.06.2020р. №-2030 Головного управління ДПС у Харківській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку за податковий період - 2020 рік в розмірі 1813,78 грн.;

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, у тому числі, суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки вона була власником частини приміщень у нежитлових будівлях літ. «Б-1» та літ. «Е-2», але це право власності було припинено 02.10.2019 р. у зв`язку з відчуженням приміщень іншій особі, то вона не зобов`язана сплачувати визначені податкові зобов`язання, через що Позивач вважає зазначені податкові-повідомлення рішення протиправними, які порушують його майнові права та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що за наявними у Відповідача документами ОСОБА_1 сплачувала земельний податок, як користувач земельної ділянки під нежитловими приміщеннями площею 0,0318 кв. м та 0,0014 кв. м., розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наданими Позивачем до контролюючого орану витягами з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки на 2019 рік від 15.04.2019 № 1237/176-19 та 1238/176-19.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.29-30), земельна ділянка з кадастровим номером: :09:009:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), площею (0,0318 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , була надана у користування на умовах оренди ОСОБА_2 (орендар) на підставі договору оренди, укладеного між нею та Харківською міською радою (орендодавцем) 07.02.2012р.. зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у місті Харків в Державному реєстрі земель від 12.03.2012р. за № 00467. За цим договором оренди земельна ділянка площею 0,0318 га була надана для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б-1», літ. «В-1» та літ. «Е-2», розташованих за вказаною адресою. Право оренди землі було припинено 10.01.2017 р. на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 29.12.2016 р.

Також згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 30), земельна ділянка з кадастровим номером: :09:009:0008 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), площею 0,0014 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , була надана у користування на умовах оренди ОСОБА_2 (орендар) на підставі договору оренди, укладеного між нею та Харківською міською радою (орендодавцем) 07.02.2012р., зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у місті Харків в Державному реєстрі земель від 12.03.2012р. за № 00468. За цим договором оренди земельна ділянка площею 0,0014 га була надана для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б-1», літ. «В-1» та літ. «Е-2», розташованих за вказаною адресою. Право оренди землі було припинено 10.01.2017р. на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 29.12.2016 р.

Позивач - ОСОБА_1 до державної реєстрацію шлюбу - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 16 березня 2019р. серія НОМЕР_2 (а.с.9) була власником частини приміщень у нежитлових будівлях літ. «Б-1» та літ. «Е-2», але це право власності було припинено 02.10.2019р. у зв`язку з відчуженням приміщень іншому власнику.

Так, згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 225181239 від 23.09.2020 року, сформовану приватним нотаріусом ХМНО Назаровою О.С., (а.с. 22 звор. бік - 26) Позивач придбав у власність нежитлові приміщення №1, 4, 5 загальною площею 34 кв. м в нежитловій будівлі літ. «Б-1», розташованій за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за договором дарування, укладеним з ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С. 23.08.2017р. за реєстровим №4143. Право власності на вказані приміщення припинено 02.10.2019 р., відомості до Реєстру внесено 07.10.2019р. державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради, індексний номер рішення: 49042599 (а.с. 23 звор. бік).

Згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 26-27) позивач придбав у власність нежитлові приміщення другого поверху №12-15, загальною площею 75.6 кв. м. в нежитловій будівлі літ. «Е-2», розташованій за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за договором дарування, укладеним з ОСОБА_4 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С. 23.08.2017 р. за реєстровим №4140. Право власності на вказані приміщення припинено 02.10.2019р., відомості до Реєстру внесено 07.10.2019 р. державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради, індексний номер рішення: 49041502 (а.с. 27).

Належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів того, що позивач мав у власності інші приміщення у нежитлових будівлях літ. «Б-1», літ. «Е-2», а також приміщень у нежитловій будівлі літ. «В-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , для експлуатації та обслуговування яких Харківською міською радою були виділені вищевказані земельна ділянка площею 0,0318 га та земельна ділянка площею 0,0014 га відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не добуто.

Таким чином, у 2020 році Позивач не був власником вищевказаних приміщень, а отже не користувався вищевказаними земельними ділянками.

Згідно з доданою до матеріалів справи Інформацією з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 31 звор. бік-32) Позивач є власником приміщень 1 -го поверху №34, №35, частини приміщення №36, площею 39.2 кв.м., загальною площею 73,8 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-3», розташованій за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.Є. 23.08.2017р. за реєстровим № 4137. При цьому, як свідчать дані Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Позивач є власником частини приміщень у нежитловій будівлі літ. «А-3», а інша частина приміщень у даній будівлі належить іншим власникам. При цьому, доказів наявності документально підтверджених відомостей про межі та площу земельної ділянки, на якій знаходиться нежитлова будівля літ. «А-3», доказів складання технічної документації щодо цієї земельної ділянки, надання її у оренду або власність власникам приміщень у будівлі літ. «А-3» матеріали справи не містять.

Суд відзначає, що відповідно до п. 269.1. ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є:

власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (п.п.269.1.1.);

землекористувачі (п.п. 269.1.2.).

Згідно з п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування земельним податком є:

земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п. 270.1.1.):

земельні частки (паї), які перебувають у власності (п.п. 270.1.2.).

Згідно з п. 271.1. ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п.271.1.1.);

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (п.п. 271.1.2.).

Відповідно до п. 285.1. та п. 285.2. ст. 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.1. ст. 286 Податкового кодексу України передбачає, що підставою для нарахування земельного податку с дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, шо реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 286.5. ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 286.6. ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників. визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом:

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності:

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Згідно п. 287.1. ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному ропі.

Згідно п. 287.6. ст. 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з лати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

За приписами ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 4 Закону № 1952 передбачено, що державній реєстрації прав підлягають: право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; речові права на нерухоме майно, похідні від права власності; обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.08.2011р. №3613-V1 (далі - Закон № 3613) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель. їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до складу відомостей про земельну ділянку, які включаються до Державного земельного кадастру, входять, зокрема, кадастровий номер, місце розташування, опис меж, площа, координати поворотних точок меж, нормативна грошова оцінка, інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

У п.п. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. №1051. передбачено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а саме: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку, та дата проведення нормативної грошової оцінки земель.

Згідно ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» отримати офіційні відомості з Державного земельного кадастру про земельну ділянку можна у формі витягів; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру; копій документів, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для складання та направлення на адресу позивача спірних податкових повідомлень - рішень.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (заява №36985/97) вказано, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995_004 ) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.06.2020 р. № -2030 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання із земельного податку за податковий період - 2020 рік в розмірі 41198,63 грн. (сорок одна тисяча сто дев`яносто вісім гривень 63 копійки).

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 30.06.2020р. №-2030 про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання із земельного податку за податковий період - 2020 рік в розмірі 1813,78 грн. (одна тисяча вісімсот тринадцять гривень 78 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 лютого 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.