Справа № 520/6279/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р. Справа № 520/6279/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року, (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.), по справі № 520/6279/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотекс"

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Вікотекс (далі - позивач, ТОВ Вікотекс) звернулося до суду з позовом, в якому з просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.12.2019 №UА807000/2019/000281/2 Слобожанської митниці Держмитслужби та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобах комерційного призначення від 24.12.2019 №UA807180/2019/80004.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 24.12.2019 №UА807000/2019/000281/2 ДМС України Слобожанської митниці Держмитслужби та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобах комерційного призначення від 24.12.2019 №UA807180/2019/80004.

Слобожанська митниця Держмитслужби (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 52-64, 257, 266 Митного кодексу України, ст.ст. 2, 90, ч.3 ст. 242, ч. 4 ст. 246 КАС України.

Зазначає про не врахування судом першої інстанції практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 02.04.2019 по справах № 826/14258/15, № 815/4150/14, від 15.08.2019 по справі № 826/19400/15 щодо обов`язку декларанта довести заявлену митну вартість товару, а також що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів; позивачем не включено до митної вартості товару експедиційну винагорода, не надано перекладу митної декларації країни відправлення, в декларації не зазначено про надання фотокопій митних декларацій на ідентичні товари.

Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що

23.07.2019 на підставі зовнішньоекономічного контракту №DYF190723-02 позивач придбав у фірми CHAHGSHU DYF INTERNATIONAL TRADING CO., LTD (Китайська Народна Республіка, КНР) тканину, зокрема:

- EWR600-110 безщолочну ровінгову тканину 600 G/м2, 100 мм у кількості 3062,50 кг за 0,965 дол. США/кг на суму 2955,31 дол. США;

- EWR600-160 безщолочну ровінгову тканину 600 G/м2, 160 мм у кількості 640,50 кг за 0,965 дол. США/кг на суму 617,60 дол. США;

- EWR600-200 безщолочну ровінгову тканину 600 G/м2, 200 мм у кількості 800,00 кг за 0,965 дол. США/кг на суму 772,00 дол. США;

- EWR600-230 безщолочну ровінгову тканину 600 G/м2, 230 мм у кількості 862,50 кг за 0,965 дол. США/кг на суму 832,31 дол. США;

- EWR7628-1270 безщолочну скловолоконну тканину 200 G/м2, 1270 мм у кількості 300,00 кг за 3,650 дол. США/кг на суму 1095,00 дол. США;

- EDR24-4800-386 безщолочну ровінгову протяжку 4800 ТЕХ у кількості 17920,00 кг за 0,640 дол. США/кг на суму 11 468,80 дол. США (а.с. 18-30).

З метою митного оформлення вказаних тканин, позивачем до Сумської митниці ДФС подано 21.12.2019 митну декларацію №UA807180/2019/800265, в якій митна вартість імпортованих товарів - виробів із скловолокна визначена за основним методом, в сумі 17 574,44 доларів США (а.с. 35).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією були подані: зовнішньоекономічний контракт від 23.07.2019 №DYF190723-02; додаткову угоду до зовнішньоекономічний контракт від 23.07.2019 №DYF190723-02; пакувальний лист (Packing list) від 10.09.2019; рахунок фактура (інвойс) від 10.09.2019 №DYF19181700; коносамент (Bill of lading) №SZZY19090227; автотранспортну накладну від 13.11.2019 №004733; сертифікат про проходження товару від 26.09.2019 №19С3205Х0523/00017; акт про проведення огляду ДФС ВМО - 4 м/п Чорноморський від 20.11.2019 UA500120/2019/0001482;банківські платіжні документи від 09.08.2019 №5, від 29.10.2019 №9, банківський документ, що підтверджує оплати транспортно-експедиційних послуг від 01.11.2019 №479; договір про перевезення від 20.09.2020 №20/09-2019; акт зважування від 19.11.2019 №94303; акт про факт невідповідності від 25.11.2019 №2; лист імпортера від 02.12.2019 №87, відомості про товари 21.12.2019, сертифікати від виробника; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 22.11.2019 № UA807180/2019/0033; акт про невідповідність ДФС ВМО - 4 м/п Чорноморський від 20.11.2019; копію митної декларації країни відправлення від 27.09.2019 №03364225 (а.с. 38-67).

21.12.2019 митним органом на адресу позивачу засобами електронного зв`язку направлено запит для підтвердження заявленої митної вартості, в якому запропоновано декларанту надати додаткові документи щодо митної вартості згідно ст.53 МК України (а.с.154-155).

На вимогу митного органу позивачем надано: котировку товару від виробника CHAHGSHU DYF INTERNATIONAL TRADING CO., LTD від 09.07.2019 №DYEQ з визначенням ціни на зазначений товар; повідомлення про відправлення товару з врахуванням цін на товар від 27.09.2019, яке додано до інвойсу DYF19181700, фотокопії митних декларацій на ідентичні товари, які були ввезені та розмитнені на території України, зокрема, вантажні митні декларації від 08.04.2019 UA807190/2019/010129, від 26.09.2018 UA807190/2018/018604, від 06.09.2018 UA807170/2018/043300.

24.12.2019 Сумською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості UA805180/2019/000120/2, згідно з яким митна вартість визначена 34 942,90 доларів США (а.с. 31-32).

У графі 33 цього рішення, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено не надання інформації та документів щодо:

- вартості перевезення товару; - угод на ідентичні та подібні товари; - ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані, щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку із продажем на митній території України, щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; - які мали вплив на процес формування ціни товару та які б підтверджували понесені виробником у зв`язку з виробництвом товарів, витрати на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України.

24.12.2019 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807180/2019/80004 (а.с. 33-34).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови у митному оформлені, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є неправомірними, оскільки позивачем до митного оформлення надано всі необхідні документи, які підтверджують правомірність та обґрунтованість застосування ним першого методу визначення митної вартості товару. Відповідачем не доведено, що зазначені документи не підтверджують визначену позивачем митну вартість товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч 2,3,5 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 МК України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі 826/8797/16, від 19.03.2019 по справі 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято з підстав невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також подані документи місять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують вартість перевезення товару, відсутність угод на ідентичні та подібні товари, а також в зв`язку з ненадання декларантом витребуваних додаткових документів, відсутності даних щодо витрат понесених на транспортування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що декларантом разом з митною декларацією надано митному органу достатній обсяг документів для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, в тому числі документ, що підтверджує оплату вартості товарів.

Відповідач, в межах здійснення консультацій, не зазначив які саме документи слід додаткового надати митному органу, а лише послався в запиті на ст.53 МКУ.

Також митним органом, в оскаржуваному рішенні не зазначено в яких саме, наданих позивачем документах , містяться розбіжності та які документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена .

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності підстав у відповідача для коригування митної вартості товарів та відмови в митному оформленні товару.

Доводи апелянта щодо відсутності в декларації відомостей про надання фотокопій митних декларацій на ідентичні товари, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки суду.

Судовим розглядом встановлено, що позивач надав для опрацювання та підтвердження заявленої митної вартості товару наступні документи:

- котировка товару від виробника CHANGSHU DYF INTERNATIONAL TRADING CO.,LTD № DYF.Q від 09.07.2019, з визначенням ціни на зазначений товар (а.с. 91);

- повідомлення про відправлення товару з врахуванням цін на товар від 27.09.2019, яке додано до інвойсу DYFI9181700 (а.с. 93);

- фотокопії митних декларацій на ідентичні товари, які були ввезені та розмитнені па території України, а саме: вантажні митні декларації UA807190/2019/010129 від 08.04.2019, UA807190/2018/018604 від 26.09.2018, UA807170/2018/043300 від 06.09.2018 (а.с. 95, 97, 100).

Не зазначення в декларації про надання вищевказаних митних декларацій, не свідчить про їх відсутність у митного органу.

Крім того, зазначені митні декларації були в наявності у відповідача, так як раніше здійснювалося по ним митне оформлення товару та, з урахуванням п. 6 ст. 334 Митного кодексу України, їх термін зберігання не сплинув.

Отже, посилання відповідача на ненадання позивачем митних декларацій (UA807190/2019/010129 від 08.04.2019, UA807190/2018/018604 від 26.09.2018, UA 807170/2018/043300 від 06.09.2018) до митного органу є безпідставними.

Доводи відповідача про не надання позивачем перекладу митної декларації країни відправлення колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки остання надавалася до митного органу , що підтверджується відповідною відміткою митного органу на листі від 10.03.2020 № 17 адресованому позивачем Харківській митниці ДФС України (а.с. 115-117).

Щодо доводів апелянта про не включення позивачем до митної вартості товару експедиційної винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що в декларації №UA807180/2019/800265 від 21.12.2019 сума транспортних витрат заявлена 46 000,00 грн.

Згідно рахунку транспортної компанії №103 від 01.11.2019 всього визначено суму 46 563,00 грн (46 000,00 грн - морське перевезення за межами України, 563,00 грн - винагорода експедитора), в т.ч. 93,83 грн ПДВ (а.с. 50).

В підтвердження заявленої суми транспортних витрат - 46 000,00 позивачем надано банківське платіжне доручення №479 від 01.11.2019 на суму 46 563,00 грн. У гр. 44 митної декларації №UA807180/2019/800265 від 21.12.2019 під кодом 3005 - цей код означає "Банківський Платіжний документ, що підтверджує вартість транспортно-експедиційних послуг" (див. Классіфікатор документів Наказ МФУ №1011 від 20.09.2012).

Щодо доводів апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 02.04.2019 по справах № 826/14258/15, № 815/4150/14, від 15.08.2019 по справі № 826/19400/15 щодо обов`язку декларанта довести заявлену митну вартість товару, а також щодо підстав витребування додаткових документів, колегія суддів зазначає, що на вимогу митного органу надано необхідні документи, а також доведено заявлену митну вартість товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Проте, відповідачем не надано доказів правомірності прийнятого рішення та на спростування висновків суду .

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не довів правомірність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі № 520/6279/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова