Справа № 160/13265/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/13265/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В., представника позивача Мельник Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року в адміністративній справі №160/13265/19 (суддя у 1 інстанції Горбалінський В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМС» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення про донарахування за актом перевірки податку на прибуток підприємств в сумі 2328650,00 грн. від 16.09.2019 року № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки дійшов помилкового висновку про заниження позивачем в 2018 році доходу на суму 1862920,00 грн. внаслідок не проведення дисконтування кредиторської заборгованості за договором 2013 року з T. MACHINERY.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення про донарахування за актом перевірки податку на прибуток підприємств в сумі 2328650,00 грн. від 16.09.2019 року № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС» судовий збір у розмірі 19 210,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне дослідження всіх обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначено, що позивачем за 2018 рік не віднесено суму фінансового доходу від дисконтування кредиторської заборгованості у розмірі 11039525,00грн. та не здійснено амортизацію на наступну дату балансу на загальну суму 689970,00грн. за І квартал 2019 року.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 31.07.2019 року №4611-п посадовими особами контролюючого органу було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТМС» (), за результатами якої складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки № 45990/04-36-14-17/37172711.

Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ «ТМС»:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПКУ в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 862 920,0 грн., у тому числі:

- занижено податок на прибуток за 2018 рік на загальну суму 1 987 115 грн.

- завищено податок на прибуток за 1 кв. 2019 року на загальну суму 124 195 грн..

- абзац е п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 164.5 ст.164, п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168, абз. а п. 176.2. ст.176, враховуючи вимоги п. 167.1 от. 167 Податкового кодексу -не нарахування, неутримання та не перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб в сумі 1141,53 грн.;

- абзац е п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 164.5 ст.164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168, абз. а п. 176.2. ст.176, 1.1 п. 16 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, зі змінами і доповнення, не нарахування, неутримання та не перерахування до бюджету військового збору на суму 78,00 грн.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (із змінами та доповненнями) в частині не нарахування, не утримання та не сплати єдиного внеску на загальну суму 1144,08 грн.

- абз. б п. 176.2 ст. 176 ПКУ, р.ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4, зареєстрованого в Мінюсті №111/26556 від 30.01.2015р. Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку податкові розрахунки за ф.1-ДФ за ІІІ кв. 2016р.. IV кв. 2016р., II кв. 2017р.. III кв. 2017р., IV кв. 2017р., II кв. 2018р., Ш кв. 2018р., IV кв. 2018р, до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, Західно-Донбаського управління, Павлоградська ДПІ (м. Павлоград) надавались не в повному обсязі, а саме без відображення наданих доходів працівнику підприємства, та сум нарахованого та утриманого податку на доходи фізичних осіб з наданих доходів, як додаткове благо з ознакою доходу - 126 та сума нарахованих та виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за придбання послуг з ознакою доходу 157.

На підставі вказаного акта контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми Р від 16.09.2019 року №, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем на 1862920,00 грн. та за штрафними санкціями на 465 730,00 грн., всього на загальну суму 2328650,00 грн.

В адміністративному порядку спірне рішення залишене без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до приписів п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання (далі - П(С)БО 11), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року №20 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306), яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про зобов`язання та її розкриття у фінансовій звітності, з метою бухгалтерського обліку зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Так, пунктом 4 П(С)БО 11 визначено, що поточні зобов`язання - це зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців починаючи з дати балансу.

Відповідно до пункту 12 П(С)БО 11, поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

Пунктом 4 П(С)БО 11 визначено, що сума погашення - це недисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Таким чином, короткострокові кредитні операції слід відображати на дату балансу за номінальною вартістю.

Водночас, як встановлено п. 10 П(С)БО 11 довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Довгострокові зобов`язання - це всі зобов`язання, які не є поточними (пункт 4 П(С)БО 11).

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ ТМС та T. MACHINERY a.s. укладено контракт за №ТМС-ТМ 2013 від 29.01.2013 року про поставку товарно-матеріальних цінностей.

В пункті 11 розділу Інші умови вказано, що даний Контракт діє до 31.12.2014 року.

Також в умовах зазначеного контракту у пункті 3, зазначено, що при продажу Товару третім особам, оплата Товару здійснюється протягом 14 календарних днів з дати перерахування третіми особами 100% вартості Товару, але не пізніше 90 календарних днів з дати продажу Товару третім особам.

Таким чином, момент оплати був прив`язаний до реалізації товарів третім особам, у випадку, коли певні товарні позиції не користувались тим попитом, на який розраховував позивач, а тому такі товари не могли бути реалізованими на кінець календарного року, в результаті цього може накопичуватися кредиторська заборгованість за придбаний, однак не реалізований товар.

Слід зазначити, що дія контракту № ТМС-ТМ 2013 від 29.01.2013 року, продовжувалась на 12 місяців, додатковими угодами, а саме: додатковою угодою від 31.12.2014 року до контракту № ТМС-ТМ 2013 від 29.01.2013 року, додатковою угодою від 31.12.2015 року до контракту № ТМС-ТМ 2013 від 29.01.2013 року, додатковою угодою від 31.12.2016 року до контракту № ТМС-ТМ 2013 від 29.01.2013 року.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, в даному випадку зобов`язання, які виникли за погашення заборгованості по оплаті за своєю суттю відносяться до поточних зобов`язань.

Отже, визначені строки виконання умов оплати за товар, які встановлено контрактом, спростовують доводи відповідача в частині висновків, що кредиторська заборгованість позивача є довгостроковою, а навпаки є поточним зобов`язанням та як наслідок не підлягає дисконтуванню, про що вірно зазначив суду першої інстанції у своєму рішенні.

При цьому, П(С)БО 11 не встановлює методології визначення теперішньої вартості, а також, не містить жодних визначень, які б роз`яснювали, що таке дисконтована сума майбутніх платежів та яким чином вона обраховується.

Зокрема, П(С)БО 11 не містить жодних вимог щодо визнання якогось доходу у зв`язку з особливостями відображення довгострокової заборгованості, а також амортизації дисконту.

Враховуючи, що кредиторська заборгованість позивача, яка виникла в результаті господарських взаємовідносин по контракту № ТМС-ТМ 2013 від 29.01.2013 року не є довгостроковою, а є поточним зобов`язанням, висновки відповідача про те, що кредиторська заборгованість позивача є довгостроковою та підлягає дисконтуванню є хибними, та базуються лише на припущеннях контролюючого органу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року в адміністративній справі №160/13265/19 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року в адміністративній справі №160/13265/19 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена 27.01.2021 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко