Справа № 652/1045/20
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 652/1045/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

при секретарі Миценко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В С Т А Н О В И В:

До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови серії БАБ № 297275 від 01.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, винесеною відповідачем, відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень за правопорушення передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП, а саме: 01 грудня 2020 року о 12 годині 44 хвилини, позивач на 423 км. + 647 м. траси М-12 Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, керуючи автомобілем MAN TGX 18/440 державний номерний знак НОМЕР_1 та причепом Kogel SN 24 державний номерний знак НОМЕР_2 в якому віз зерно кукурудзи, був зупинений працівниками та на їх вимогу пройшов габаритно-ваговий контроль, після чого на нього було накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн. оскільки навантаження на строєній осі його причепу було на 1230 кг. більше ніж передбачено законодавством, чим порушив п. 22.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 132-1 КпАП України. В обґрунтування позову посилається на те, що він рухався на власному транспортному засобі MAN TGX 18/440 державний номерний знак НОМЕР_1 та причепом Kogel SN 24 державний номерний знак НОМЕР_2 в якому віз зерно кукурудзи, яке неможливо відокремити між собою, щоб забезпечити його нерухомість відносно навантаження на вісі та до стін транспортного засобу, на 423 км. + 647 м. траси М-12 Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка був зупинений інспектором поліції на вимогу якого було пройдено габаритно-ваговий контроль, згідно якого було виявлено перевантаження на строєну вісь контейнеровозу на 1230 кг., однак фактична загальна маса транспортного засобу була 41150 кг., що менше за нормативно допустиму на 2850 кг., після чого було складено акт № 0017689 та складено постанову, в якій вказано що він порушив п. 22.5 ПДР, оскільки навантаження на строєну вісь причепу була 25230 кг. замість допустимої 24000 кг. Під час складання протоколу позивач заперечував, оскільки вантаж загальною масою не перевищував допустимі норми, однак працівник поліції на його зауваження не відреагував. Після чого на вимогу ОСОБА_1 було проведено повторне зважування та виявилось, що результат менший на 1420 кг. та зникло і перевантаження по строєній осі транспортного засобу, яке було підставою притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей ст. 7, ч. 1 ст. 9, 23, 33, 245, 247, 254, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання чинного законодавства при розгляді справи, оскільки в примітках до ст. 132-1 КУпАП зазначено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Просить суд, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 297275 від 01.12.2020 року, як винесену з порушенням закону.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності.

Відповідач Немирівський ВП ГУНП у Вінницькій області, в судове засідання представника не направив, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення 25.01.2021 року повістки, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надав, відзив на позовну заяву від останнього не надходив, доказів на заперечення проти адміністративного позову не надано, причину неявки суду не повідомлено.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі долучених до справи доказів, наданих позивачем та у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

На підставі п.3 ст.288 КУпАП, постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАБ № 297275 від 01.12.2020 року, Поліцейським СРПП № 3 Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Савескул Дмитром Михайловичем , винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, в якій зазначено, що 01 грудня 2020 року о 12 годині 44 хвилин, позивач на 423 км. + 647 м. траси М-12 Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, керуючи автомобілем MAN TGX 18/440 державний номерний знак НОМЕР_1 та причепом Kogel SN 24 державний номерний знак НОМЕР_2 , який перевозив вантаж та при зважуванні на ППВГК встановлено навантаження на строєну вісь 25230 кг, при дозволеній 24000 грн., без відповідного дозволу, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 132-1 КпАП України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 1 ст. 132-1 КУпАП адміністративна відповідальність наступає у разі порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пункт 22.5 Правил дорожнього руху передбачає спеціальний порядок перевезення вантажів, а саме за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т. або фактичною масою понад 24 т. автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11 вересня 2019 року № 54-ІХ, який набрав чинності 25.09.2019 року, статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Так, частина друга статті 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно з ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення було не вірно застосовано норми ст. 132-1 КУпАП та притягнуто позивача за частиною першою в порушення примітки до зазначеної статті, в якій законодавець чітко вказав, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, тобто правопорушення, що є предметом розгляду даної справи повинно кваліфікуватись за ч. 2 даної статті та доказів кваліфікації за ч.1 ст. 132-1 КУпАП до суду не надано.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 6 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у свою чергу не було надано суду доказів того, що позивачем було вчинено правопорушення передбачене саме ч.1 ст. 132-1 КУпАП, також не було спростовано відомості повторного зважування транспортного засобу, за яким загальна вага менша на 1420 кг. та відповідно до якого відсутнє порушення встановлених законом вагових норм, окрім того не надходило до суду відзиву, пояснень, СD-диску із записом події правопорушення, або інших будь-яких доказів вчинення правопорушником адміністративного правопорушення саме за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Пунктом 12 Порядку № 879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з пунктом 13 Порядку №879, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до вимог пункту 18 статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Таким чином, із урахуванням викладеного та зважаючи на положення вищенаведених норм законодавчих актів, якими врегульовано спірні правовідносини, що матеріали справи не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Оскільки в матеріалах справи відсутні документи на пристрій, яким проводилося контрольне зважування автомобіля, це позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачу не було надано підтверджуючих документів правомірності встановлення пересувного контрольного комплексу на 423 км. + 647 м. траси М-12 Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, що також свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до практики Європейського суду, а саме в рішенні ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France) від 10.02.1995 року, зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, довідці № 058689 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акті № 00176889 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, виходячи з того, що самі по собі постанова про накладення адміністративного стягнення та зазначені документи, за відсутності доказів, підтверджуючих справність та державну повірку вимірювальної техніки, тим більш за умови розбіжності даних при повторному зважуванні, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.

Крім того, як передбачено приписами ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій транспортного засобу має право: керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку; знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи та інше. При цьому, водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Відповідно до вимог ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як встановлено з матеріалів справи, письмових пояснень позивача, ОСОБА_1 01 грудня 2020 року о 12 годині 44 хвилини, позивач на 423 км. + 647 м. траси М-12 Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, керуючи автомобілем MAN TGX 18/440 державний номерний знак НОМЕР_1 та причепом Kogel SN 24 державний номерний знак НОМЕР_2 в якому віз зерно кукурудзи, яке неможливо відокремити між собою, щоб забезпечити його нерухомість відносно навантаження на вісі та до стін транспортного засобу, його автомобіль було зупинено поліцейським, та на його вимогу ОСОБА_1 було пройдено контрольне зважування транспортного засобу, на підставі якого, не з`ясувавши всіх обставин події, працівником поліції було складено постанову про накладення адміністративного стягнення, однак порушення вказане в даній постанові спростовано повторним зважуванням, що підтверджується копією чеку (а.с.9).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, а тому відсутні і підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 п.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відсутні належні докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.132-1 КУпАП, суд вважає, що вина позивача не доведена, отже постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 необхідно скасувати.

Доказів зворотного, представник відповідача не зазначив та, в порушення вимог ч. 2 ст.77 КАС України, до суду не надав. Не має таких доказів і в матеріалах справи.

Крім того, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України; ст.ст. 132-1, 222, 247, 251, 258, 276, 285 КУпАП, Правилами дорожнього руху в Україні, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 року №1306( із змінами та доповненнями), ст.ст. 2, 6, 9, 14, 20, 72-77, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 297275 року по справі про адміністративне правопорушення від 01.12.2020 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити, за відсутністю в діях останнього ознак складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до Перехідних положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Високопільський районний суд Херсонської області.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя О.О. Дамчук