Справа № 160/9208/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року Справа № 160/9208/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання бездіяльності протиправною,-
Ухвалою суду від 04.09.2020 року позовну заяву було повернуто позивачеві разом з усіма додатками.
22.10.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов запит Третього апеляційного адміністративного суду щодо направлення матеріалів адміністративної справи №160/9208/20.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду.
25.01.21 року, на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 року, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №160/9208/20.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду адміністративна справа №160/9208/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 26.01.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку письмового провадження та витребувано від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірені копії виконавчого провадження №62035798. Витребувані документи зобов`язано надати до 01.02.2021 року.
08.02.2021 року до суду, за допомогою системи «Електронний суд», надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог та про зміну підстав позову, в якій позивач просить змінити підстави позову у справі №160/9208/20 шляхом доповнення підстав позовних вимог до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 року заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог та про зміну підстав позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання бездіяльності протиправною повернуто без розгляду.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.3 ст. 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:
1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;
2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Оскільки в матеріалах справи наявна офіційна електронна адреса Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), судове повідомлення відповідача про розгляд справи та необхідності подання у визначений судом строк витребуваних документів.
Проте, станом на день розгляду справи судом, в межах строків, встановлених ч.4 ст. 287 КАС України, витребуваних судом документів, відповідачем не надано.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.
Згідно з ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
У зв`язку з перебуванням судді Віхрової В.С. у щорічній відпустці, розгляд справи судом, відбувся в перший робочий день судді.
Представник відповідача відзиву або пояснень в обгрунтування своєї правової позиції не надав, про можливість подання відзиву повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є громадянкою України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року у справі № 160/12059/19 задоволено позов ОСОБА_1 :

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 листом від 19.08.2019 року за №5852/П-09 у зарахуванні до стажу судді двох років у галузі права за період роботи юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу м.Новомосковська Дніпропетровської області з 07.08.1990 по 12.03.1993 роки, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 5 лютого 2019 року №04.4-59/46/2019, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області та у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу два роки роботи у галузі права за період роботи юрисконсультом юридичного відділу Управління торгівлі Новомосковського міськвиконкому та юрисконсультом Центрального універмагу м.Новомосковська Дніпропетровської області з 07.08.1990 по 12.03.1993 роки на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 5 лютого 2019 року, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 5 серпня 2018 року відповідно до стажу судді 25 років 09 місяців 05 днів на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 5 лютого 2019 року, №04.4-59/46/2019, виданого Апеляційним судом Дніпропетровської області.

08.05.2020 року ОСОБА_1 подано до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчий лист № 160/12059/20, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом 16.04.2020 року.

14.05.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавчого провадження № 62035798 на підставі виконавчого листа № 160/12059/20, та встановлено боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сірим Д.В. 30.07.2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо неналежного здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом №160/12059/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 16.04.2020 року, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання наявності протиправної бездіяльності, допущеної відповідачем під час здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом №160/12059/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 16.04.2020 року, судом встановлено наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, в тому числі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 02.04.2012 № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що після надходження виконавчого листа та заяви про примусове виконання рішення, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

З наданих позивачем до суду документів, судом встановлено, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом 16.04.2020 року було видано виконавчий лист №160/12059/20.

02.05.2020 року позивачем було складено заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №160/12059/20 Дніпропетровського окружного адміністративного суду, виданим 16.04.2020 року. До заяви долучено додаток: виконавчий лист №160/12059/20.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи, заява про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №160/12059/20 та виконавчий лист, були вручені відповідачу 07.05.2020 року.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження за реєстраційним номером виконавчого провадження №62035798 з ідентифікатором доступу А0ДГ37Е86Е28, про можливість ознайомлення з якими зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження, виявлено, що надходження виконавчого листа було зареєстровано 08.05.2020 року, проте відкрито виконавче провадження за постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сірим Д.В. лише 14.05.2020 року.

Пояснень з документальним підтвердженням поважності причин несвоєчасного відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №160/12059/20, відповідачем суду не надано.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про допущення відповідачем протиправною бездіяльності щодо не відкриття виконавчого провадження у встановлений законодавством строк не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом не встановлено в даному випадку порушення законодавства, оскільки відповідно до копії конверту з поштовим відправленням та трекінгу з сайту Укрпошти, постанову про відкриття виконавчого провадження направлено позивачу 15.05.2020 року, тобто на наступний день після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №62035798 від 14.05.2020 року.

Та обставина, що постанову про відкриття виконавчого провадження відповідач мав надіслати не пізніше наступного дня належної та своєчасної дати відкриття виконавчого провадження, стосується питання правомірності дій відповідача щодо несвоєчасного відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Законом №1404-VIII встановлено комплекс дій, які державний виконавець має вчинити під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Вказаний комплекс дій не є альтернативний та не носить диспозитивного характеру, за наявності якого державний виконавець обирає які дії йому необхідно вчинити для ефективного виконання рішення суду.

Визначений в ст. 63 Закону №1404-VIII порядок виконання рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення є обов`язків до застосування державним виконавцем під час виконання рішення суду про зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Встановлений в ст.63 Закону №1404-VIII порядок виконання рішення передбачений прямими нормами Конституції України, та не може піддаватись трактуванню державним виконавцем в питаннях можливості застосування вказаних норм.

Частиною 1 статті 6 Конвенції гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції").

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі "Глоба проти України" визначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

В пункті 27 рішення у справі "Глоба проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012.

Таким чином, не вчинення відповідачем дій, передбачених ст. 63 Закону №1404-VIII свідчить про допущену відповідачем бездіяльність щодо невжиття заходів, передбачених Законом №1404-VIII за заявою ОСОБА_1 від 02.05.2020 року про примусове виконання виконавчого листа по справі №160/12059/19 від 16.04.2020 року.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Відповідачем в обгрунтування своє позиції не надано жодного належного доказу та пояснень, що свідчить про недотримання відповідачем ст. 77 КАС України щодо обов`язку доведення правомірності вчинених дій суб`єктом владних повноважень.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 31.08.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (пр-т. Дмитра Яворницького, б. 21А, м. Дніпро, 49027, ) про визнання бездіяльності протиправною задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (в особі структурного підрозділу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо невжиття заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» за заявою ОСОБА_1 від 02.05.2020 року про примусове виконання виконавчого листа по справі №160/12059/19 від 16.04.2020 року.

В порядку розподілу судових витрат стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова