Справа № 460/4958/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4958/20 пров. № А/857/10241/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Друзенко Н.В.,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 31 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання переглянути виплату до пенсії за понаднормовий стаж роботи на 1% за кожний рік роботи понад 20 років з середньомісячного заробітку для обчислення пенсії, що складає з 01 травня 2020 року 14977,27 грн (1% - 2246,59 грн) та виплачувати її з 01 травня 2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 1 травня 2020 року підвищення до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 2023 грн 95 коп. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 травня 2020 року підвищення до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, в сумі 14977 грн 27 коп., та з кількості років понаднормового стажу, визначеного на момент здійснення перерахунку.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги про визнання відмови відповідача в проведенні перерахунку пенсії позивача протиправною та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу є обґрунтованими.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 3 грудня 2017 року № 2148-VII, яким норму пункту другого статті 56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»». Зазначає, що позивач отримує пенсію за віком, призначену з 07.06.2007 зі зменшенням пенсійного віку як особі, постраждалій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 4, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 статті 24 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч. 1 ст. 27 Закону №1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017. Вважає, що судом здійснено втручання в дискрецію управління щодо визначення розміру заробітної плати при зобов`язанні здійснити перерахунок за ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ. Вважає, що суд не врахував майновий стан відповідача щодо стягнення з нього судового збору.

В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджено посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області у справі №565/1132/17 від 26.07.2017, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком, збільшивши розмір пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, на підставі ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 04 квітня 2017 року і виплачувати у такому розмірі до припинення передбачених законодавством підстав для проведення такої виплати.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2017 апеляційну скаргу Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволено частково. Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.07.2017 в частині вказівки суду «виплачувати у такому розмірі до припинення передбачених законодавством підстав для проведення такої виплати»,- скасовано. У решті постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.07.2017 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.10.2017 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 липня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перерахунок пенсії.

На виконання даних судових рішень відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) і здійснювалася така доплата до 01.02.2018.

Відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №817/869/18, яке набрало законної сили 03.09.2018, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 лютого 2018 року з урахуванням перерахунку, проведеного з 04 квітня 2017 року відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 01 лютого 2018 року з урахуванням перерахунку, проведеного з 04 квітня 2017 року відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання вказаного рішення відповідач відновив виплату доплати за понаднормовий стаж з 01.10.2018.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №460/658/19, яке набрало законної сили 17.07.2019, визнано протиправними дії Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо невиплати ОСОБА_1 збільшення пенсії за понаднормовий стаж з 01 березня 2019 року, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із врахуванням проведеного перерахунку пенсії. Зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 збільшення пенсії за понаднормовий стаж з 01 березня 2019 року, відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із врахуванням проведеного перерахунку пенсії.

12 травня 2020 року позивач звернувся з заявою до відповідача про перерахунок доплати до пенсії.

Відповідач листом від 30.06.2020 №6268-5565/Д-02/8-1700/20 відмовив позивачу з огляду на відсутність підстав для обчислення доплати до пенсії позивача за понаднормовий стаж від заробітної плати, що застосовується при визначенні розміру пенсії з 01.05.2020.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Наведене свідчить, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зазначена правова норма визначає особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом № 796-ХІІ.

У той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Тобто, зазначені особи мають право на отримання доплати до пенсії у розмірах, визначених ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як це стверджує відповідач.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.04.2018 (справа № 565/1270/17), від 03.07.2018 (справа № 565/798/17), від 05.09.2018 (справа № 708/818/17) та від 11.07.2019 (справа № 565/1118/17).

Відтак, безпідставними є доводи апелянта про те, що у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин він правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

Як вірно враховано судом першої інстанції, право позивача на перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, встановлено в судових рішеннях: постанові Кузнецовського міського суду Рівненської області у справі №565/1132/17 та рішеннях Рівненського окружного адміністративного суду у справах №817/869/18 та №460/658/19, і не заперечується відповідачем.

Разом з тим, розмір підвищення до пенсії, передбаченого пунктом 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, не є сталим, оскільки залежить від розміру заробітної плати, що враховується при обчисленні пенсії, та обсягу понаднормового стажу.

Відтак, в разі збільшення розміру вказаних величин, відповідно і розмір підвищення до пенсії також збільшується.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи, що з моменту проведення перерахунку пенсії позивача на виконання судових рішень, розмір заробітної плати, що враховується при обчисленні пенсії, та обсяг понаднормового стажу позивача збільшувалися.

З 01 травня 2020 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році».

Після перерахунку розмір заробітку для обчислення пенсії позивача становить 14977 грн 27 коп.

Тому безпідставними є покликання апелянта на втручання суду в дискрецію управління щодо визначення розміру заробітної плати при зобов`язанні здійснити перерахунок за ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ.

З урахуванням наведеного вірним є висновок суду першої інстанції про те, що підвищення до пенсії позивача, передбачене частиною другою статті 56 Закону №796-ХІІ, також мало збільшитися.

Проте, з 1 травня 2020 року відповідач здійснює розрахунок підвищення до пенсії, передбачене частиною другою статті 56 Закону № 796-ХІІ, в такому ж розмірі, що й станом на 01.03.2019, тобто з розрахунку розміру заробітної плати для обчислення пенсії - 13493 грн 03 коп.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що всупереч вимогам законодавства та судовим рішенням за позовними вимогами ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при здійсненні перерахунку пенсії позивача визначило його підвищення до пенсії, передбачене частиною другою статті 56 Закону № 796-ХІІ, в розмірі 2023 грн 95 коп. (13493 грн 03 коп. х 15%), а не в належному розмірі 2246 грн 59 коп. (14977 грн. 27 коп. - розмір заробітку для обчислення пенсії х 15% - відсоток за кожен рік роботи понад 20 років, тобто за 15 років понаднормового стажу).

Також безпідставними є покликання апелянта на те, що суд не врахував майновий стан відповідача щодо стягнення з нього судового збору, оскільки такий є суб`єктом владних повноважень та відповідно до імперативних вимог статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004, п.53) зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

У Рішенні від 20.11.2011 у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п.70).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у перерахунку та виплаті позивачу з 01 травня 2020 року підвищення до пенсії за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі №460/4958/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 09.02.2021 року