Справа № 200/6571/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року справа №200/6571/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Василенко Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року (повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року у м. Слов`янську) у справі № 200/6571/20-а (суддя в І інстанції Загацька Т.В.) за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

УСТАНОВИВ:

Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - Департамент) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 248 467,70 грн., завдану механічними пошкодженнями службового автомобіля TОYOTA PRIUS, номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у задоволенні заяви Департаменту про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовлено.

Позов Департаменту до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 248 467,70 грн. - залишено без розгляду з підстав, передбачених частинами 13, 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що місцевий суд не надав належної оцінки факту досудового врегулювання спірних правовідносин, не дослідив ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.06.2020 у справі № 266/2553/20 про відмову у відкритті провадження за аналогічним позовом та не врахував приписи «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідач та його представник до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що викладені у клопотанні про поновлення строків звернення до суду причини пропуску строку звернення до суду не можна вважати поважними причинам пропуску строку звернення до суду. Позивачем значно пропущено строк звернення до суду, проте не наведено жодних обставин, котрі були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів вважає наведені висновки правильними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого суду від 17.07.2020 позовну заяву Департаменту залишено без руху для усунення недоліків, шляхом надання суду, в тому числі, належних доказів в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/6571/20-а, призначено підготовче засідання на 17.09.2020 на 11 годин 00 хвилин. В зазначеній ухвалі вказано, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Ухвалою суду першої інстанції від 29.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 200/6571/20-а на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч.4 ст.173 КАС України, відкладено підготовче засідання на 27.10.2020 на 10 годин 30 хвили. В зазначеній ухвалі вказано, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом на стадії судового розгляду після встановлення відповідних фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Ухвалою суду від 27.10.2020 позовну заяву Департаменту до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок ДТП, в розмірі 248 467,70 грн. - залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та вказати інші підстави для поновлення строку суду.

10.11.2020 від представника позивача на адресу суду надано заяву про поновлення строку звернення до суду вмотивовану тим, що ОСОБА_1 повідомив у 2019 році про те що, він за власний кошт хоче здійснити відновлювальний ремонт службового автомобіля TОYOTA PRIUS, номерний знак НОМЕР_1 . Протягом 2019 року ОСОБА_1 , разом з сектором транспортного забезпечення, було частково зроблено ремонт службового автомобіля, поетапно на протязі всього 2019 року. В грудні 2019 ОСОБА_1 повідомив про те, що ремонт автомобіля він продовжувати не збирається та з січня 2020 року по теперішній будь які відновлювальні роботи зі службовим автомобілем не проводяться. З метою визначення об`єму проведених ремонтних робіт за 2019 рік ОСОБА_1 06.11.2020 до Донецького НДЕКЦ МВС України було направлено лист за №888/41737/01-2020 від 06.11.2020 для проведення автотоварознавчої експертизи на теперішній час та визначення відновлювальних робот як були зроблені на протязі 2019 року.

Так, відповідно до ч.1, абз.2 ч.2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

В матеріалах справи міститься копія висновку експертного дослідження від 17.09.2018 №1/18-110Д, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого автомобілю TОYOTA PRIUS, номерний знак НОМЕР_1 , належного Департаменту патрульної поліції в результаті ДТП від 08.09.2018, на дату оцінки складає 248 467,70 грн.

Також до позовної заяви додано постанову Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.10.2018, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Отже, підстави, що дають позивачу право на пред`явлення позовних вимог, виникли в жовтні 2018 року, проте до Донецького окружного адміністративного суду з відповідним позовом позивач звернувся 13.07.2020.

Колегія суддів окремо зазначає, що у зв`язку із встановленням з 13.03.2020 карантину, процесуальні строки дійсно не спливали, однак, і до березня 2020 року строк звернення до суду був пропущений.

В клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що об`єктивно був позбавлений можливості звернутися до Донецького окружного адміністративного суду у встановлений строк через отримання 01.07.2020 ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя про відмову у відкритті провадження у справі від 12.06.2020 за аналогічним позовом.

Зазначена підстава не є поважною, оскільки, як зазначалось вище, навіть станом на березень 2020 року вказаний строк вже був пропущений.

В цьому випадку слід зазначити, що запроваджений в КАС України інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх закінчення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.04.2018 року у справі № 9901/473/18, від 11.03.2019 у справі № 9901/95/19 та від 08.04.2019 у справі № 9901/138/19.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У Рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 Європейський Суд з прав людини зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Також, Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. (рішення у справі «Беєлер проти Італії», заява №33202/96, «Москаль проти Польщі», заява №10373/05, «Онер`їлдіз проти Туреччини», заява №48939/99).

Конституційний Суд України в Рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Суд наголошує, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому не реалізація цього права є наслідком його власної поведінки.

Встановлений КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, при визначенні початку перебіг цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про порушення прав, а не коли вона з`ясувала для себе, що певні дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Колегія суддів цілком погоджується з висновком місцевого суду, що здійснення відповідачем на протязі 2019 року відновлювального ремонту службового автомобіля, не можуть розглядатися судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають йому вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.08.2018 в адміністративній справі № 813/2897/16 та від 16.10.2018 в адміністративній справі № 813/998/18, ухвалі від 06.08.2019 в адміністративній справі № 440/425/19.

Відтак, викладені у клопотанні про поновлення строків звернення до суду причини пропуску строку звернення до суду (як те, що ОСОБА_1 протягом 2019 року власноруч здійснював відновлювальний ремонт службового автомобілю), не можна вважати поважними причинам пропуску строку звернення до суду. Будь-яких інших підстав для поновлення пропущеного позивачем строку звернення судами не встановлено, тому правильним є висновок місцевого суду, що клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Резюмуючи все вищезазначене, встановлено, що позивачем значно пропущено строк звернення до суду, проте не наведено жодних обставин, котрі були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Більш того, позивачем пропущений і навіть річний строк звернення до суду, передбачений ч.3 ст. 233 КЗпП України: «Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди».

Частиною 3-4 ст.123 КАС України передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.ч.13, 15 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.8 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а оскаржена ухвала відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в справі № 200/6571/20-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 09 лютого 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

І. В. Геращенко