Справа № 420/13651/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивачка просить:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 14.07.2020 року в зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії в сумі 616 386,30 грн.

- 3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 14.07.2020 року в зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії в сумі 616 386,30 грн. на підставі ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-Х1І, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІII від 19.10.2000 року та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 10.04.2018 по справі №815/357/18, 06.08.20018 року було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року та нараховано суму невиплаченої пенсії за період з 01.01.2016 по 25.07.2018 року в сумі 616 386,30 грн. відповідно до розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № за Дорученням №Д/3. Проте фактичну виплату перерахованної пенсії за період з 01.01.2016 року по 25.07.2018 року у сумі 616 386,30 грн. відповідач здійснив лише 14.07.2020 року тобто з порушення термінів її виплати.

На звернення позивачки від 07 жовтня 2020 року щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, листом від 26.10.2020 року № 10055-9882/П 02/8-1500/20, ГУ ПФУ в Одеській області протиправно відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, оскільки судовими рішеннями в адміністративній справі №815/357/18 встановлена бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати пенсії, нараховані

суми недоотриманої пенсії виплачено з порушенням строків їх виплати лише 14 липня 2020 року, тому позивачка має право на виплату компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 14.07.2020 року в зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії.

Крім того, позивачка вважає посилання ГУ ПФУ в Одеській області на постанову Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року Про порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду безпідставним, та таким що суперечать вимогам законодавства України та порушують права позивача щодо своєчасного отримання пенсійних виплат.

Представником ГУ ПФУ в Одеській області 29.12.2020 року надано до суду відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Одеським окружним адміністративним судом 10.04.2018 винесено рішення по справі № 815/357/18, змінене постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 по справі №815/357/18, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Головне управління) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (далі - Позивач) з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ.

Відповідач зазначив, що на виконання судового рішення, Головним управлінням 08.08.2018 здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 4538 від 17.01.2018 року у певних розмірах. Рішення виконано Головним управлінням відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджений Постановою КМУ № 649 від 22.08.2018 року. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законої сили, тобто з 26.07.2018 по 31.08.2018 в сумі 35995,19 грн зарахована на поточний рахунок 24.09.2018. Внаслідок проведеного згідно з судовим рішенням перерахунку Головним управлінням за ці періоди заборгованість в сумі 616 386,30 грн зарахована по додатковій відомості 14.07.2020 відповідно до протоколу від 08.07.2020 №26 засідання Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, отже, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

Також відповідач зазначає, що позивачка не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу, поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, тому зазначена Позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-ІП.

30.12.2020 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи відповідача про те, що немає підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів з посиланням на Постанову КМУ № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів» є помилковими. Виплата коштів (доплати до перерахованої пенсії) зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії за вказаний період, шо носило триваючий характер. Оскільки грошова сума недоотриманої пенсії 616 386,7грн, яка виплачена відповідачем, входила в структуру пенсійної виплати, а отже не може вважатись доходом що має разовий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Заяви, клопотання від сторін не надходили, окрім клопотання позивачки про виправлення описки у позовній заяві.

Процесуальні дії вчиненні судом.

Ухвалою суду від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Обставини справи.

ОСОБА_1 ,- є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, пенсійна справа № 1 503017652 МВС.

Позивачка отримує пенсію, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Одеським окружним адміністративним судом 10.04.2018 року винесено рішення, а 26.07.2018 постанова Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №815/357/18, згідно з якими Головне управління ПФУ в Одеській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 відповідно до статей 51 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а також постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №4538 від 17 січня 2018 року у наступних розмірах: посадовий оклад - 2950.00 грн.. оклад за військовим (спеціальним) званням майор поліції - 2000,00 грн., надбавка за стаж служби (35%) - 1732,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 3341,50 грн., премія на день звільнення (270%) - 27064,80 гри., з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року. З 20 грудня 2016 року провести відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру.

На виконання вищезазначеної постанови, Головним управлінням 08.08.2018 здійснено перерахунок пенсії Позивачу з 01 січня 2016 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 4538 від 17.01.2018 року у наступних розмірах: посадовий оклад - 2950,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням майор поліції - 2000,00 грн., надбавка за стаж служби (35%) - 1732,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 3341,50 грн., премія на день звільнення складала (270%) - 27064,80 грн. без обмеження максимального розміру.

Розмір пенсії Позивача внаслідок проведеного перерахунку з 01.01.2016 по 20.12.2016 становив 10740,00 грн, з 20.12.2016 по 30.04.2017 37636,38 грн, з 01.05.2017 по 30.09.2017

37662,68 грн, а з 01.10.2017 37718,68 грн.

Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законої сили, тобто з 26.07.2018 по 31.08.2018 в сумі 35995,19 грн зарахована на поточний рахунок 24.09.2018.

Також, ГУ ПФУ в Одеській області (далі - відповідач) здійснило перерахунок пенсії з 01.01.2016 року та нарахувало суму невиплаченої пенсії за період з 01.01.2016 по 25.07.2018 року в сумі 616 386,30 грн. відповідно до розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою №.

Фактичну виплату перерахованної пенсії за період з 01.01.2016 року по 25.07.2018 року у сумі 616 386,30 грн. відповідач здійснив 14.07.2020 року.

07.10.2020 року позивачка звернулась із заявою до відповідача, в якій просила нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 року (справа № 815/357/18) за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати пенсії 14.07.2020 року.

Листом від 26.10.2020 року № 10055-9882/П02/8-1500/20 ГУ ПФУ в Одеській області відмовило позивачці у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів.

Позивачка, не погоджуючись з вищезазначеними діями відповідача, звернулась з позовом до суду за захистом свого права.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ надано визначення поняттю "пенсія". Так, відповідно до норм зазначеного закону, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

Відповідно до ч.2 ст .55 цього Закону, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону № 2050-1ІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За правилами статті 3 цього закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст. 4 Закону №2050-111 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Частиною 2 ст.6 Закону №2050-III передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Згідно із п. 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі -компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пунктом 3 Порядку № 159 встановлено, що компенсації підлягають пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пунктами 3 та 4 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Обчислення суми компенсації передбачене Порядком №159 кореспондується з ст.3 Закону №2050-III, в якому зазначено, що обчислення суми компенсації шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Висновки суду.

Зі змісту статті 1 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Положення статті 2 Закону № 2050- ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян,які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої частиною 2 статті 55 Закону № 2262, статтею 2 Закону №2050-111 та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм викладено Верховним Судом у постановах від 15.04.2019 р. (справа № 727/7818/16-а), від 20.02.2018 р. (справа №336/4675/17), від 14.05.2019 р. (справа № 804/2994/18), від 12.06.2019 р. (справа № 425/38/17), від 21.06.2018 р. (справа №523/1124/17) та від 03.07.2018 р. (справа №521/940/17).

Відповідно до ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи.

Судовими рішеннями в адміністративній справі №815/357/18 встановлена бездіяльність органу, що призначає та виплачує пенсію щодо несвоєчасного перерахунку та виплати пенсії в період з дати виникнення права на такий перерахунок, а саме 01.01.2016 року.

ГУ ПФУ в Одеській області судове рішення, яке набрало законної сили 26.07.2018 року, виконало в повному обсязі лише 14 липня 2020 року, тобто нараховані суми недоотриманої пенсії виплачено з порушенням строків їх виплати, про що свідчить виписка з карткового пенсійного рахунку позивачки, при цьому відповідач добровільно не здійснив виплату компенсацію в зв`язку із втратою частини доходів за минулий час.

Грошові кошти, які нараховані в результаті перерахунку пенсії позивачки є доходом в розумінні статтті 2 Закону № 2050-ІІІ, перерахована та виплачена пенсія на підставі судового рішення не має разового характеру, що відповідає правовій позиції, викладеній у Постановах Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі №750/1512/16-а та від 19 вересня 2019 року у справі № 522/9778/16-а, тому помилковими є доводи відповідача про відсутність підстав для компенсації втрати частини доходів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 487/6312/16-а та від 12.02.2019 року у справі № 814/1428/18.

Таким чином, суд погоджується з тим, що у позивачки виникло право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих на підставі рішення суду, яке порушене відповідачем.

Суд вважає доводи відповідача про те, що ним поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а тому підстав для виплати компенсації немає - неприйнятними, оскільки компенсація, яка передбачена Законом № 2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (пенсії), що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17.

Також, суд не приймає доводи відповідача, про те, що проведення розрахунку компенсації втрати частини доходу не було предметом спору у справі №815/357/18, оскільки Закон № 2050-ІІІ пов`язує нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу, (перерахованої пенсії), за наявності якої можливе нарахування та виплата компенсації. Крім того, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 522/9778/16-а та від 14.07.2020 у справі №750/1512/16-а.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів, є неправомірними, оскільки наявні всі законні підстави для здійснення такого нарахування та виплати.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволеню.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як наявне майно, так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права власності (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Von Maltzan and Others v. Germany № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Позивачка звільнена від сплати судового збору, тому відповідний розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позовй ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 14.07.2020 року в зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії в сумі 616 386,30 грн.

3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії в сумі 616 386,30 грн. за період з 01.01.2016 по 14.07.2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В.Бутенко

.