Справа № 380/3193/20
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року справа №380/3193/20

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Красневич Ю.Б.,

за участю:

представника позивача Мазана О.І.

представника відповідача Сапіга М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Городецького, 13, ), в якому, з врахуванням заяви про зміну предмета позову від 06.10.2020, просить:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, в частині надання висновку про те, що ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №10821/1697-26-20/19.2.3 від 04.03.2020;

- зобов`язати відповідача скласти висновок про визнання ОСОБА_1 таким, що пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі запиту про проведення спеціальної перевірки Магерівської селищної ради Жовківському району Львівської області №19/02-9 від 20.01.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за результатами проведення спеціальної перевірки Міністерством юстиції України дійшло висновків про те, що позивач вважається таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позивач не погоджується з такими висновками відповідача оскільки вважає, що реєстраційні дії за заявами №31719836 та №31921057 вчинені ним відповідно до вимог законодавства. Таким чином, позивач вважає, що в даному випадку у діях позивача відсутній факт одноразового грубого або неодноразового порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах. Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 30.04.2020 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 10.08.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» 10.09.2020 подала до суду пояснення, в який зазначила, що основною метою діяльності у відповідності до статуту ДП «НАІС» є технічне та технологічне забезпечення створення, впровадження, супроводження та модернізація програмного забезпечення систем, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України або інших органів державної влади згідно із законодавством. Вказує, що у ДП «НАІС» відсутні повноваження та фактична можливість надавати правову оцінку рішенням Міністерства юстиції України. Таким чином, ДП «НАІС» діє у межах та у спосіб, що передбачені законами України та підзаконними нормативно-правовими актами у відповідній сфері регулювання правовідносин. Просила врахувати долучені пояснення.

Відповідач 17.09.2020 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що Магерівською сільською радою Жовківського району Львівської області на виконання Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 (надалі - Порядок №990) направлено на адресу Міністерства юстиції України запит, з проханням провести спеціальну перевірку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо претендента на посаду державного реєстратора Магерівської сільської ради Жовківського району Львівської області ОСОБА_1. Міністерство юстиції України на підставі вказаного запиту проведено спеціальну перевірку позивача на підставі п. 8 Порядку № 990.

У ході проведення вибіркового моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав встановлено порушення позивачем п.п. 12, 14, 18, 41 та 48 Порядку № 1127 при здійсненні ряду реєстраційних дій. Відтак, за наявності неодноразового порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі прав ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав. Зазначає, що в ході проведення вибіркової перевірки реєстраційних дій у Державному реєстрі прав за період з 01.11.2018 по 31.12.2018, вчинених державним реєстратором обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_1, встановлено порушення статей 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 25 Порядку №1127 за заявою №31719836, а за заявою №31921057 встановлено порушення вимог статей 10, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 657 Цивільного кодексу України.

Відповідач зазначає, що виявивши в діях державного реєстратора неодноразове порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі прав, враховуючи наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності та належної готовності ОСОБА_1 до виконання функцій державного реєстратора, з огляду на серйозний характер порушень у сфері державної реєстрації, ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов спеціальної перевірки в Державному реєстрі прав. Разом з тим, державного реєстратора повідомлено про успішне проходження спеціальної перевірки діяльності у Єдиному державному реєстрі. З врахуванням вищенаведеного, відповідач вважає, що Міністерство юстиції України під час проведення спеціальної перевірки діяло відповідно до вимог чинного законодавства та у спосіб, визначений Конституцією України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою від 28.10.2020 суд прийняв до провадження заяву про зміну предмета позову від 06.10.2020.

24.11.2020 представник позивача подав додаткові пояснення.

25.11.2020 представник відповідача подала додаткові пояснення.

Ухвалою від 28.10.2020 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, заяві про зміну предмета позову та додаткових поясненнях. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Просила суд у задоволені позову відмовити повністю.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання. Клопотань про розгляд справи без участі її представника до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області на виконання вимог п.8 Порядку №990 на адресу Міністерства юстиції України скеровано запит (вих. №19/02-9 від 20.01.2020) на проведення спеціальної перевірки ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10).

За результатами розгляду запиту та проведеної перевірки Міністерство юстиції України надіслало на адресу Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області лист за вих. № 10821/1697-26-20/19.2.3 від 04.03.2020, яким повідомило, що за наявності неодноразового порушення Закону під час проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі прав, враховуючи наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності та належній готовності ОСОБА_1 до виконання функцій державного реєстратора, з огляду на серйозний характер порушень у сфері державної реєстрації, ОСОБА_1 вважається таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав. Разом з тим, повідомлено про успішне проходження ОСОБА_1 спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора у Єдиному державному реєстрі. (а.с.8, 9)

Позивач не погоджується із такими висновками Міністерства юстиції України, відтак звернувся із цим позовом за захистом свого порушеного права.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-IV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру (п.9 ч.1 ст.2 Закону № 1952-IV).

Згідно з ч.1 ст.10 Закону № 1952-IV державним реєстратором є, зокрема, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

Кваліфікаційні вимоги до державного реєстратора затверджені наказом Міністерства юстиції України №2790/5 від 29.12.2015, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.12.2015 за №1667/28112, відповідно до яких для державних реєстраторів, крім вимог, передбачених Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу» та іншими законами України, встановлюються такі вимоги:

- стаж роботи у сфері права не менше трьох років або на посаді державного реєстратора чи виконання функцій державного реєстратора не менше одного року;

- успішне проходження спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у порядку здійснення контролю, встановленому Кабінетом Міністрів України (для осіб, які до призначення на посаду державного реєстратора або виконання функцій державного реєстратора виконували функції державного реєстратора, перебуваючи у трудових відносинах з іншим суб`єктом державної реєстрації).

Проведення спеціальної перевірки регулюється Порядком здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів № 990 від 21.12.2016 року (Порядок № 990).

Відповідно до п.8 Порядку №990 спеціальна перевірка діяльності державного реєстратора в реєстрах проводиться у строк, що не перевищує 25 календарних днів з дати надходження до Мін`юсту від суб`єкта державної реєстрації, на посаду державного реєстратора або на виконання функцій державного реєстратора в якому претендує особа, відповідного запиту.

Спеціальна перевірка діяльності державного реєстратора в реєстрах проводиться шляхом перевірки реєстраційних дій такого реєстратора в реєстрах із застосуванням вибіркового підходу та охоплює період обіймання посади державного реєстратора або виконання функцій державного реєстратора не більше двох місяців.

Інформація про результати спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах надсилається Мін`юстом до суб`єкта державної реєстрації, який надіслав відповідний запит.

Особа, у діях якої за результатами спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах виявлено одноразове грубе або неодноразове порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, вважається такою, що не пройшла спеціальну перевірку та не може бути призначена на посаду державного реєстратора або виконувати функції державного реєстратора.

Як слідує з матеріалів справи, у ході проведення вибіркової перевірки реєстраційних дій у Державному реєстрі прав за період з 01.11.2018 по 31.12.2018, вчинених державним реєстратором обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_1, встановлено такі порушення:

- за результатами розгляду заяви №31719836 державним реєстратором ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі документів, виданих до 01.01.2013, за відсутності інформації від органів влади, підприємств, установ, організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01.01.2013 (відповідно до даних Державного реєстру прав відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, що виникли до 2013, відсутні), чим порушено вимоги статей 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 25 Порядку №1127;

- за результатами розгляду заяви №31921057 державним реєстратором ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі угоди купівлі-продажу, укладеної 13.05.1996 у простій письмовій формі та не посвідченої нотаріально. Під час проведення державної реєстрації права державним реєстратором ОСОБА_1 не встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках передбачених законом чим порушено вимоги статей 10, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 657 Цивільного кодексу України. Крім цього, державним реєстратором ОСОБА_1 не встановлено наявних суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав та довідкою Обласного комунального підприємства ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки право власності на гараж за продавцем не було зареєстроване.

Таким чином, за результатами проведення спеціальної перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 Міністерством юстиції України встановлено два факти порушення вимог законодавства, що дало підстави відповідачу вважати позивача таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав на підставі неодноразового порушення вимог Закону під час проведення реєстраційних дій.

Щодо результату розгляду заяви №31719836, судом встановлено наступне.

Так, 12.12.2018 до державного реєстратора ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_2 (уповноважена особа ТзОВ «Ольвія-2000») із заявою про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво вбудовано-прибудованого продовольчого магазину до 40-квартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ., зареєстрованою у базі даних заяв Державного реєстру прав за №31719836.

Разом із заявою подано такі документи: договір купівлі-продажу від 23.10.2002, акт прийому-передачі від 17.05.2003, технічний паспорт, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформацію з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта.

17.12.2018 за результатами розгляду заяви №31719836 державним реєстратором ОСОБА_1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №44658697, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 101 та зареєстровано право власності на незавершене будівництво за Товариством з обмеженою відповідальністю «Ольвія-2000» (право власності № 29491353).

При проведенні спеціальної перевірки відповідачем встановлено, що державним реєстратором проведено реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна на підставі документів, виданих до 01.01.2013, за відсутності інформації від органів влади, підприємств, установ, організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01.01.2013 (відповідно до даних Державного реєстру прав відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, що виникли до 2013, відсутні). Відтак відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушено вимоги статей 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 25 Порядку №1127.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.10 Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Обов`язок перевірки зазначених даних існував, починаючи з 2013 року. У Законі №1666-УШ від 06.10.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» підсилено імператив такого обов`язку.

Так, як зазначалося вище, відповідно до пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Абзацом першим та п`ятим пункту 25 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (зі змінами) (Порядок №1127) передбачено, що заява, що долучалася до документів, поданих для державної реєстрації прав, інші заяви, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, а також інші документи, що були отримані у паперовій формі державним реєстратором під час розгляду заяви та не підлягають поверненню заявнику, долучаються до відповідної реєстраційної справи або зберігаються суб`єктом державної реєстрації прав, нотаріусом протягом трьох років. В електронній формі у Державному реєстрі прав також зберігаються електронні копії надісланих у передбачених законом випадках державним реєстратором у паперовій формі запитів та відповідей на них, що виготовлені шляхом сканування, та у разі використання інформації з наявних у державного реєстратора паперових носіїв інформації (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - виготовлені шляхом сканування копії документів, що містять таку інформацію.

У Державному реєстрі прав відсутні електронні копії надісланих у передбачених законом випадках державним реєстратором у паперовій формі запитів та відповідей на них, що виготовлені шляхом сканування, а також інших документів, що могли використовуватись позивачем (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), які виготовлені шляхом сканування копії документів, що містять інформацію про зареєстровані права на нерухоме майно.

Щодо результату розгляду заяви №31921057, судом встановлено наступне.

27.12.2018 до державного реєстратора ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_3 із заявою про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - гараж АДРЕСА_4 , зареєстрованою у базі даних заяв Державного реєстру прав за №31921057.

Разом із заявою подано такі документи: договір купівлі-продажу від 13.05.1996, квитанція до прибуткового касового ордеру від 13.05.1996, технічний паспорт, довідку БТІ від 20.12.2018, лист Агрофірми «Провесінь» від 26.08.2014, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформацію з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта.

27.12.2018 за результатами розгляду заяви №31921057 державним реєстратором ОСОБА_1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №44863238, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ №101 та зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж № НОМЕР_2 за ОСОБА_3 (право власності НОМЕР_3).

Під час проведення державної реєстрації права державним реєстратором ОСОБА_1 не встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках передбачених законом, чим порушено вимоги статей 10, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 657 Цивільного кодексу України.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Підставою для проведення державної реєстрації прав є документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, подані органу державної реєстрації прав, нотаріусу як спеціальному суб`єкту, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, разом із заявою (стаття 19 Закону).

З долучених до матеріалів справи документів судом встановлено, що за заявою №31921057 позивачем допущено порушення вимог статей 10, 22, 24 Закону, статті 657 Цивільного кодексу України, оскільки ним проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 на підставі угоди купівлі - продажу, укладеної 13.05.1996 у простій письмовій формі та не посвідченої нотаріально.

Таким чином, під час проведення державної реєстрації права державним реєстратором ОСОБА_1 не встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, зокрема відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до Цивільного кодексу Української PCP 18.07.1963 та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5 (далі - Порядок) обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають: договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна; договори про заставу нерухомого майна, транспортних засобів, космічних об`єктів, товарів в обороті або у переробці; договори про відчуження земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності; договори купівлі-продажу майна державних підприємств; шлюбні контракти; заповіти; доручення на укладання угод, що потребують нотаріальної форми, а також на вчинення дій щодо підприємств, установ, організацій, за винятком випадків, коли законом або спеціальними правилами допущена інша форма доручення; доручення, що видаються в порядку передоручення; інші угоди, для яких чинним законодавством передбачена обов`язкова нотаріальна форма.

Главою 1 розділу III Порядку визначено загальні правила посвідчення угод про відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до п.48 цього Порядку посвідчення договорів про відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням вказаного майна (стаття 55 Закону України «Про нотаріат»). Угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. При нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку, а також іншого нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно у осіб, які його відчужують.

Відтак, з долученої до матеріалів справи угоди купівлі-продажу №268 від 13.05.1996 (а.с.25) судом встановлено, що державним реєстратором ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію права власності на гараж на підставі договору купівлі - продажу, що не посвідчений нотаріально відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення такого договору.

Отже, проведена державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено з порушенням ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд також звертає увагу, що за результатами розгляду заяви №31921057 державним реєстратором ОСОБА_1 не встановлено суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки згідно з відомостями Державного реєстру прав відсутнє зареєстроване право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за продавцем.

Крім того, згідно з довідкою обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №4219 від 20.12.2018 встановлено, що станом на 29.12.2012 державна реєстрація права власності не проводилась на гаражний бокс № 1 загальною площею 30,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, відповідно до п.4 ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор здійснює перевірку, зокрема, відомостей реєстрів (кадастрів) в тому числі до 2013, на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав. Водночас, позивач не врахував вказаних норм законодавства та провів державну реєстрацію прав на нерухоме майно без наявності підтвердження прав на нього у продавця.

Відтак, з системного аналізу наведених норм законодавства та фактичних обставин справи суд зазначає, що Міністерство юстиції України дійшло обґрунтованого висновку про встановлення двох фактів порушення вимог законодавства, що дало підстави вважати ОСОБА_1 таким, що не пройшов спеціальну перевірку у Державному реєстрі прав на підставі неодноразового порушення вимог Закону під час проведення реєстраційних дій, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Судом не беруться до уваги доводи позивача з урахуванням вищенаведених мотивів.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем не надано доказів протиправності рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 08.02.2021

Суддя Р.І. Кузан