Справа № 440/2499/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р. Справа № 440/2499/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, по справі № 440/2499/20

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Міноборони у розгляді поданих ОСОБА_1 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 №975 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", оформлену листом від 20.03.2020 вих.№248/326/огд;

- зобов`язати Міноборони розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 №975, як особі з інвалідністю другої групи з 11.10.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду поданих ОСОБА_1 та направлених Полтавським обласним військовим комісаріатом листом від 03 березня 2020 року вих.№12/703 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправною.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 19 лютого 2020 року про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до положень пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №975.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу розглянуто відповідно до норм законодавства. Також наголошує, що з аналізу поданих документів ОСОБА_1 нових обставин для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено, показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення). Таким чином, на думку відповідача, позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 1982 року по 1984 року, що підтверджується копією довідки Зінківського районного військового комісаріату (а.с. 18).

У період проходження строкової військової служби позивач, зокрема, проходив військову службу у складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан у період з 24.12.1982 по 20.05.1984, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №101 від 07.06.15 /а.с. 19/ та не заперечується відповідачем.

15.06.2015 на підставі направлення т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.06.2015 №1315 судово-медичним експертом Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА Малик Н.І. проведено судово-медичне дослідження (обстеження) ОСОБА_1 та складено акт судово-медичного дослідження (обстеження) №836, за змістом якого зазначено про виявлення шрамів шкіри обличчя, живота, які є наслідком загоєння ран. По своїх морфологічних характеристиках шрами не вступають в протиріччя з механізмом їх утворення, внаслідок вогнепальних поранень, можливо в строк та за обставин на, які вказує обстежуваний (а.с. 41, зворот).

У витязі із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол №3346 від 14.09.2015) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення обличчя, живота (контузія головного мозку - 1983 рік) старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1964 р.н., наслідком яких стали шкіряні рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджено актом судово-медичного дослідження №836 від 15.06.2015, виданого Полтавським обласним бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: "Стійких віддалених наслідків перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної енцефалопатії, зі стійким вираженим цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, лікворо-венозною дистензією, дизсомнічними розладами, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами "- ПОРАНЕННЯ, ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК. ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ ПРИ ПЕРЕБУВАННІ В КРАЇНАХ, ДЕ ВЕЛИСЬ БОЙОВІ ДІЇ (а.с. 40).

Згідно довідки МСЕК Серії АВ №0482926 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 21.10.2015, травма, поранення, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 38).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 у справі №1640/3398/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною та скасовано відмову Полтавського обласного військового комісаріату у складанні та направленні до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка оформлена листом від 20 вересня 2018 року № 12/2226. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної статтями 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" як інваліду ІІ групи з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи.

На виконання вказаного рішення суду, розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого 21.05.1984 звільнено зі строкової служби та 21.10.2015 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0482926 від 21.10.2015), а 11.10.2016 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок тієї ж причини (довідка МСЕК серія АВ № 0554619 від 11.10.2016) оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загзибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, (п. 25 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2019 №32, копія витягу з якого наявна в матеріалах справи (а.с. 10).

У результаті оскарження ОСОБА_1 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №32 від 15.03.2019 (пункт 25), у судовому порядку, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.19 у справі №440/1208/19, що набрало законної сили 09.07.2019, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Полтавський ОВК, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

У подальшому, ОСОБА_1 подав до Полтавського ОВК заяву від 19.02.2020 та оновлений пакет документів для направлення до Міністерства оборони України з метою вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги (а.с. 37).

Листом від 03.03.2020 №12/703 Полтавський ОВК направив зазначені документи до Міністерства оборони України для розгляду (а.с. 36).

За результатами розгляду зазначених документів Департамент фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.2020 №248/364/oгд повернув останні без реалізації з тих підстав, що нових обставин з аналізу поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено, а показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення) (а.с. 49).

Про повернення Департаментом фінансів Міністерства оборони України позмвача повідомлено листом Полтавського ОВК від 06.04.2020 №12/1018 (а.с. 50).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно повернув без реалізації документи на призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки такі дії суперечать приписам Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.121991.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 ст. 16 цього Закону визначено у яких випадках та яким категоріям військовослужбовців призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Згідно з ч. 2 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підп. 5-9 п. 2 ст. 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підп. 5 п. 2 ст. 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Частинами 8, 9 ст. 16-3 вказаного Закону встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Колегія суддів зауважує, що подання зазначених у п.11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Згідно з п.13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Аналіз наведеної вище норми вказує на те, що розпоряднику бюджетних коштів, а в даному випадку таким є відповідач (Міністерство оборони України) надано право прийняти, зокрема рішення про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) з обґрунтуванням мотивів повернення документів на доопрацювання.

Отже, можливість повернення розпорядником бюджетних коштів документів про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації не передбачена Порядком №975.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що відповідач, ухиляючись від прийняття жодного із зазначених рішень, повернув документи відправнику без реалізації, що не відповідає вимогам Порядку №975.

Крім того, колегія суддів зазначає, що супровідний лист Міністерства оборони України від 20.03.2020 вих№248/364/огд, яким документи позивача повернуто на адресу Полтавського ОВК без реалізації, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо розгляду поданих позивачем документів для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, отже для повного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду поданих позивачем та направлених Полтавським ОВК листом № 12/1018 від 06.04.2020 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги та наявності підстав для зобов`язання Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 19.02.2020 про призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 по справі № 440/2499/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко