Справа № 263/15148/20
Суддя: Шевченко О. А.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/45/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Ковальової О.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до рядового поліції Управління Патрульної поліції в Донецькій області Новікова Геннадія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови серії ЕАМ №3477803 від 25.11.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

На обґрунтування зазначив, що 01.10.2020 року ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі ВАЗ 117, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції за порушення п.12.4 ПДР, тобто порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Позивач, не погоджуючись з поліцейським, заявив клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення, щоб мати змогу скористатись своїм правом на захист, залучити адвоката. На місці зупинки позивача було повідомлено про перенесення розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення на 08.10.2020 року до УПП в Донецькій області за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Макара Мазая, буд.16. Однак у зазначену дату розгляд справи не відбувся з невідомих позивачу причин. 27.11.2020 року на адресу позивача надійшли повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на 25.11.2020 року, 02.12.2020 року надійшла постанова про накладення штрафу. Враховуючи викладене, позивач вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, вчинення зазначеного правопорушення не доведено належними доказами, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Представник відповідача скористався своїм правом, передбаченим ст.162 КАС України - в строк визначений Законом надав відзив на позов, в якому зазначив наступне. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки винесена на підставі об`єктивних даних вчинення адміністративного правопорушення, яке зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, де зафіксовано, що ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 75 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год. Позивача було ознайомлено з фото та відео фактом скоєння ним правопорушення та задоволено клопотання про перенесення розгляду справи на 08.10.2020 року. Крім того, позивачем не надано доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3477803 від 25.11.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Як вбачається із повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, ОСОБА_1 запрошено для розгляду справи про адміністративне правопорушення зявитись 08.10.2020 року о 09-00 годині за адресою: АДРЕСА_1 . Із зазначеним повідомленням позивача ознайомлено під підпис.

Також у матеріалах справи маються повідомлення про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу поліції для розгляду зазначено справи на 17.11.2020 року на 13-00 годину та на 25.11.2020 року, повідомлення про надходження яких до відділення Укрпошти позивач отримав 27.11.2020 року, відповідно до долучених ним повідомлень Укрпошти.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року).

Крім того, в рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У статті 276 КУпАП, зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз`яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.72КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п. п. 1, 3 ч. 3ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст. ст.268,280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №3477803 від 25.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до рядового поліції Управління Патрульної поліції в Донецькій області Новікова Геннадія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ №3477803 від 25.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.А.Шевченко