Справа № 280/5989/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 лютого 2021 року о/об 10 год. 54 хв.Справа № 280/5989/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI" (70002, Запорізька обл., Вільнянський район, місто Вільнянськ, вул. Соборна, 17, ідентифікаційний код 37221297)

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний коду 43143945)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участі представників:

від позивача Желтобрюхов В.В.

(діє на підставі ордеру серія АР №1022476)

від відповідача - Смикова А.В.

(особа посвідчується службовим посвідченням серія РЕ №000216 )

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРАДІЗ XXI» (надалі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 серпня 2020 року (форма "В1"), яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника податків на загальну суму 2 424 872,50 грн (у тому числі штрафна (фінансові) санкції);

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 серпня 2020 року (форма "В4"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на загальну суму 1 438 758,00 грн.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 05 жовтня 2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року підготовче засідання відкладено на 02 листопада 2020 року.

02 листопада 2020 року ухвалою суду провадження по справі зупинено до 30 листопада 2020 року.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року провадження у справі поновлено.

30 листопада 2020 року провадження у справі зупинено до 12 січня 2021 року.

Ухвалою суду від 12 січня 2021 року провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні 12 січня 2021 року підготовче провадження по справі №280/5989/20 закрито, а справу призначено до розгляду по суті на 20 січня 2021 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 20 січня 2021 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що під час перевірки контролюючим органом не дано належної оцінки витратам ТОВ «ПАРАДІЗ XXI», які підтверджуються наявними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, за період, оподаткування якого становить предмет спору по справі. Таким чином, не знаходять своє підтвердження порушення позивачем вимог пункту 44.1 ст.44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.5 пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, за періоди, зазначені в Акті перевірки в частині операцій з контрагентами- постачальниками. Вказує, що з урахуванням приписів частини 1, частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 1.2, пункту 2.1 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704, наявні у позивача документи у сукупності підтверджують фактичне виконання своїх зобов`язань сторонами за договорами, укладеними ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» із контрагентами- постачальниками та реальність здійснення господарських операцій. Вказує, що факт реального здійснення спірних господарських операцій підтверджується податковими накладними, складеними у суворій відповідності до вимог закону, які досліджені податковим органом та не встановлення під час проведення перевірки заборгованості Товариства перед його контрагентами, а також за умови відсутності вироків суду по контрагентам.

В судовому засіданні представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві вх.№44475 від 23 вересня 2020 року, відповідно до якого зазначає, що перевіркою встановлено, що ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» надано до ГУ ДПС у Запорізькій області письмове пояснення від 31 травня 2020 року №49, в якому зазначено що «сировина отримана від постачальника ТОВ «Дружба» у кількості 105,1 тон по видатковій накладній №55 від 17 квітня 2020 року була оприбуткована на склад та 22 травня 2020 року відпущена у виробництво для її подальшої переробки та отримання олії соняшникової». Однак, вказує на те, що перевіркою даних бухгалтерського обліку та карток складського обліку встановлено, що станом на 30 квітня 2020 року по рахунку 201 «Сировина» (соняшник) обліковується залишок (кінцевий залишок по дебету) у кількості 58 552 кг. загальною вартістю 522 320,89 грн. Дані, які наведені у поясненні не відповідають даним про кількість сировини (соняшник) станом на 30 квітня 2020 року згідно бухгалтерського обліку, щодо постачання товарів (соняшнику) від ТОВ «Дружба». Таким чином, відповідно до даних бухгалтерського обліку поставка товару (соняшник) від ТОВ «Дружба» в адресу ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» не підтверджується.

У відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглядаючи матеріали справи суд встановив наступне.

Так у період з 23 червня 2020 року по 07 липня 2020 року контролюючим органом стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI" проведено документальну позапланову виїзну перевірку.

За наслідками проведено перевірки складено Акт перевірки №147/08-01-04-02/37221297 від 17 липня 2020 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПАРАДІЗ ХХІ» з питання достовірності нарахування від`ємною значення з податку на додану вартість за квітень 2021 року.

Висновками акту перевірки визначено, що позивачем порушено вимоги:

- підпункт 14.1.36, підпункт 14.1.181, підпункт 14.1.231 пункт 14.1 статті І4, пункт 192.1 статті 192, пункт 198.1, пункт 198.2, пункт 198.3. пункт 198.6 статті І98, пункт 201.10, статті 201, пункт 200.1, пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання за сумою податковою кредиту поточною звітного (податковою) періоду (р.19 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року) на су му 3 378 656 грн., що призвело до

- завищено суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1 Декларації ПДВ за квітень 2020 року) на суму 1 939 898 грн.

- завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податковою) періоду) (р.21 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року) на суму 1 438 758 грн.

На підставі Акту перевірки №147/08-01-04-02/37221297 від 17 липня 2020 року податковим органом стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI винесено податкові повідомлення-рішення:

№ від 13 серпня 2020 року (форма «В1»), яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника податків на загальну суму 2 424 872,50 грн. (у тому числі штрафна (фінансові) санкції);

№ від 13 серпня 2020 року (форма «В4»), яким позивачу визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на загальну суму 1 438 758,00 грн,

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суд з позовною заявою.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені у статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22, пунктом 185.1 статті 185 та пунктом 186.1 статті 186 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-IV від 16 липня 1999 року (далі - Закон № 996-IV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-IV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 996-XIV, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статті 1 Закону № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вищезазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 березня 2019 року по справі № 808/3412/16.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що 04 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба» , як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI", як покупцем укладено договір постачання №1.

Відповідно до пункту 1 Договору постачання, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити її вартість на умовах цього договору (підпункт 1.1 пункту 1 Договору постачання №1).

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 Договору постачання №1 предметом постачання є соняшник, код УКТЗЕД 120600 у кількості асортименті і за ціною вказаних в рахунках та накладних, які є невідерними частинами цього договору. Сторони договору погодили що одиницею виміру перемету постачання є тонна.

Судом досліджено такі первинні документи:

- товарно-транспортні накладні на перевезення соняшника, відповідно до яких вантажовідправник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба», а вантажоодержувач Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI": №1 від 05 лютого 2020 року; №2 від 05 лютого 2020 року; №4 від 05 лютого 2020 року; №5 від 06 лютого 2020 року; №5-а від 12 лютого 2020 року; №6 від 12 лютого 2020 року; №7 від 12 лютого 2020 року; №8 від 12 лютого 2020 року; №8 від 12 лютого 2020 року; №9 від 12 лютого 2020 року; №10 від 13 лютого 2020 року; №11 від 13 лютого 2020 року; №12 від 13 лютого 2020 року; №13 від 13 лютого 2020 року; №14 від 13 лютого 2020 року; №15 від 14 лютого 2020 року; №16 від 14 лютого 2020 року; №17 від 14 лютого 2020 року; №1 від 14 лютого 2020 року; №18 від 14 лютого 2020 року; №19 від 14 лютого 2020 року; №20 від 15 лютого 2020 року; №21 від 15 лютого 2020 року; №22 від 15 лютого 2020 року; №23 від 15 лютого 2020 року; №24 від 15 лютого 2020 року; №25 від 15 лютого 2020 року; №26 від 15 лютого 2020 року; №27 від 17 лютого 2020 року; №28 від 23 лютого 2020 року; №29 від 23 березня 2020 року; №30 від 23 березня 2020 року; №31 від 23 березня 2020 року; №32 від 23 березня 2020 року; №33 від 24 березня 2020 року; №34 від 24 березня 2020 року; №35 від 24 березня 2020 року; №36 від 24 березня 2020 року; №37 від 07 квітня 2020 року; №38 від 07 квітня 2020 року; №39 від 07 квітня 2020 року; №40 від 08 квітня 2020 року; №41 від 08 квітня 2020 року; №42 від 08 квітня 2020 року; №43 від 08 квітня 2020 року; №44 від 08 квітня 2020 року; №45 від 08 квітня 2020 року; №46 від 08 квітня 2020 року; №47 від 08 квітня 2020 року; №48 від 08 квітня 2020 року; №49 від 08 квітня 2020 року; №50 від 09 квітня 2020 року; №51 від 09 квітня 2020 року; №52 від 09 квітня 2020 року; №53 від 09 квітня 2020 року; №54 від 09 квітня 2020 року; №55 від 09 квітня 2020 року; №56 від 09 квітня 2020 року; №57 від 09 квітня 2020 року; №58 від 09 квітня 2020 року; №59 від 09 квітня 2020 року; №60 від 10 квітня 2020 року; №61 від 10 квітня 2020 року; №62 від 16 квітня 2020 року; №63 від 16 квітня 2020 року; №64 від 16 квітня 2020 року; №65 від 16 квітня 2020 року; №66 від 16 квітня 2020 року; №67 від 16 квітня 2020 року; №68 від 16 квітня 2020 року; №69 від 16 квітня 2020 року; №70 від 17 квітня 2020 року; №71 від 17 квітня 2020 року; №72 від 17 квітня 2020 року; №73 від 17 квітня 2020 року; №74 від 17 квітня 2020 року; №75 від 23 квітня 2020 року; №76 від 23 квітня 2020 року; №77 від 23 квітня 2020 року; №78 від 23 квітня 2020 року; №79 від 23 квітня 2020 року; №80 від 29 квітня 2020 року; №81 від 29 квітня 2020 року; №82 від 29 квітня 2020 року; №83 від 29 квітня 2020 року; №84 від 29 квітня 2020 року; №85 від 29 квітня 2020 року;

- банківські виписки по рахунку позивача (а.с. 143-158);

- рахунки на оплату, відповідно до яких постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба», а покупець Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI": №5 від 04 лютого 2020 року; №8 від 11 лютого 2020 року; №10 від 13 лютого 2020 року; №11 від 13 лютого 2020 року; №17 від 23 березня 2020 року; №28 від 07 квітня 2020 року; №30 від 08 квітня 2020 року; №33 від 14 квітня 2020 року; №35 від 16 квітня 2020 року; №40 від 22 квітня 2020 року; №43 від 28 квітня 2020 року;

- видаткові накладні, відповідно до яких постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба», а покупець Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI": №7 від 05 лютого 2020 року; №8 від 06 лютого 2020 року; №15 від 12 лютого 2020 року; №16 від 13 лютого 2020 року; №17 від 14 лютого 2020 року; №18 від 15 лютого 2020 року; №19 від 17 лютого 2020 року; №34 від 23 березня 2020 року; №36 від 24 березня 2020 року; №44 від 07 квітня 2020 року; №45 від 08 квітня 2020 року; №46 від 09 квітня 2020 року; №47 від 09 квітня 2020 року; №48 від 10 квітня 2020 року; №54 від 16 квітня 2020 року; 52 від 16 квітня 2020 року; №55 від 17 квітня 2020 року; №59 від 23 квітня 2020 року; №60 від 29 квітня 2020 року.

Податковий орган робивши висновки про порушення позивачем вимог підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.181, підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті І4, пункту 192.1 статті 192, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3. пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10, статті 201, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (відповідно до Акту перевірки) виходив з того, що:

«… ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» в підтвердження транспортування соняшнику від ТОВ «Дружба» протягом квітня 2020 року були надані товаро-транспортні накладні, в яких не зазанчена конкретна (фактична) адреса «Пункту навантаження», а лише вказано місто (Покровеький р-н, с.Орли), що не надає можливості встановити його знаходження та облік.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» подає до податкового органу недостовірні дані, щодо обліку та використанню у виробництві товарів (соняшник), отриманих від ТОВ «Дружба» протягом квітня 2020 року.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» надано до ГУ ДПС у Запорізькій області письмове пояснення (« порядку пункту 201.16 статті 201 ПК України) від 31 травня 2020 року №49, в якому зазначено що (далі мовою оригіналу) «сировина отримана від постачальника ТОВ «Дружба» у кількості 105,1 тон по видатковій накладній №55 від 17 квітня 2020 року була оприбуткована на склад та 22 травня 2020 року відпущена у виробництво для її подальшої переробки та отримання олії соняшникової». Але перевіркою даних бухгалтерського обліку та карток складського обліку встановлено, що станом на 30 квітня 2020 року по рахунку 201 «Сировина» (соняшник) обліковується залишок (кінцевий залишок по дебету) у кількості 58 552 кг. загальною вартістю 522 320,89грн.

Отже, дані які наведені у поясненні не відповідають даним про кількість сировини (соняшник) станом на 30 квітня 2020 року згідно бухгалтерського обліку, щодо постачання товарів (соняшнику) від ТОВ «Дружба».

Таким чином, відповідно до даних бухгалтерського обліку поставка товару (соняшник) від ТОВ «Дружба» в адресу ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» не підтверджується. …».

Щодо посилань контролюючого органу на неналежно оформлені товарно-транспортні накладні, то суд зазначає, що твердження перевіряючих не відповідають дійсності, оскільки у товарно-транспортних накладних які досліджені судом, зазначено вулицю, номер будинку, село та район.

Недоліки у товарно-транспортних накладних, чи то їх відсутність не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічна позиція викладена у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 804/4787/16 Верховного Суду.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що дані які наведені у поясненні не відповідають даним про кількість сировини (соняшник) станом на 30 квітня 2020 року згідно бухгалтерського обліку, щодо постачання товарів (соняшнику) від ТОВ «Дружба», то суд не приймає їх до уваги, оскільки у самому акті перевірки не заперечується надходження придбаного соняшника у ТОВ «Дружба». Також відповідно до матеріалів справи та Акту перевірки соняшник який придбавався у ТОВ «Дружба» включений до роботи підприємства позивавав залишок якого обліковується на складі.

Необхідно звернути увагу на те, що відповідач у акті перевірки робить висновок, що поставка товару (соняшник) від ТОВ «Дружба» в адресу ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» не підтверджується, однак судом досліджені первинні документи, відповідно до яких товар надійшов до позивача і товар відповідно до таблиць в акті перевірки відпущено у виробництво для її подальшої переробки та отримання олії соняшникової.

Так, відповідно до Акту перевірки відповідач зазначає, що станом на 30 квітня 2020 року по рахунку 201 «Сировина» (соняшник) обліковується залишок (кінцевий залишок по дебету) у кількості 58 552 кг. загальною вартістю 522 320,89грн., однак цей залишок з постачання соняшника за квітень 2020 року залишається на загальну масу переданого соняшнику у переробку у кількості у 5 144 207 кг.

Таким чином, посилання, що поставка товару (соняшник) від ТОВ «Дружба» в адресу ТОВ «ПАРАДІЗ XXI» не підтверджується не знаходить свого відображення у первинних документах.

Так, фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статті 9 Закону №996-XIV, оскільки такі документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

Суд звертає увагу, що під час перевірки позивача всі первинні документи досліджувалися податковим органом та в акті перевірки відсутні будь-які зауваження до цих документів, не зазначено про надання не всіх документів, тощо, тобто, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а також правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з цими контрагентами на підставі належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, видами господарської діяльності його контрагентів суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Дружба» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та даними контрагентами.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що висновки фахівців відповідача, викладені у акті перевірки №147/08-01-04-02/37221297 від 17 липня 2020 року - є припущеннями, не доведеними належними засобами доказування, а податкові повідомлення-рішення № від 13 серпня 2020 року (форма "В1") № від 13 серпня 2020 року (форма "В4") є протиправними, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини встановлені у акті перевірки №147/08-01-04-02/37221297 від 17 липня 2020 року, докази позивача не спростовані, тому з огляду на викладене, суд вважає, що висновки податкового органу, викладені у акті перевірки - є помилковими та спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами, а податкові повідомлення-рішення № від 13 серпня 2020 року (форма "В1") № від 13 серпня 2020 року (форма "В4") підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI" (70002, Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ, вул. Соборна, 17, ідентифікаційний код 37221297) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний коду 43143945) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 серпня 2020 року (форма "В1"), яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника податків на загальну суму 2 424 872,50 грн (у тому числі штрафна (фінансові) санкції);

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13 серпня 2020 року (форма "В4"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на загальну суму 1 438 758,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАДІЗ XXI" (70002, Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ, вул. Соборна, 17, ідентифікаційний код 37221297) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний коду 43143945) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 21020,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 05 лютого 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов