Справа № 280/3611/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року о 14 год. 55 хв.Справа № 280/3611/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Півоварової В.П.

представника позивача - Руднєвої І.В.

представника відповідача - Корольова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 07.02.2020 № та №.

Ухвалою суду від 03.06.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 07.07.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 29.07.2020.

29.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а у підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.09.2020.

29.09.2020 підготовче засідання відкладено на 21.10.2020.

21.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 05.11.2020.

05.11.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 25.11.2020.

25.11.2020 судове засідання відкладено на 08.12.2020.

08.12.2020 судове засідання відкладено на 26.01.2021.

В судовому засіданні 26.01.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що прийняті контролюючим органом рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Так, позивач зазначив, що основним доводом контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства було те, що на думку відповідача позивачем протиправно включено до складу втрат від провадження господарської діяльності витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення. Разом з тим, на переконання позивача, транспортні засоби, що ним використовувались для ведення господарської діяльності - пасажирські автобуси, не є засобами подвійного призначення, оскільки відповідно до товарних позицій 8703, 8704 та 8709 УКТЗЕД (транспортні засоби за якими можуть бути віднесені до основних засобів подвійного призначення) не віднесено автобуси (код 8702). За таких обставин позивач вважає, що ним правомірно до складу витрат віднесено витрати на утримання автомобілів, які не є засобами подвійного призначення.

Крім того, позивач посилався і на безпідставність твердження контролюючого органу про неправомірність віднесення до складу витрат матеріалів використаних для ремонту та поліпшення власного готелю. Позивач звертав увагу на те, що із Акту перевірки взагалі неможливо встановити у чому саме полягає порушення вимог Податкового кодексу України, у зв`язку із віднесенням до витрат коштів щодо ремонту готелю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що спірні рішення прийнято контролюючим органом обґрунтовано та з дотриманням положень чинного законодавства України. Так, відповідач вказував на те, що під час проведення перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат за 2017-2018 роки було віднесено витрати на придбання бензину/дизелю та інших матеріалів щодо утримання транспортних засобів, проте, в ході перевірки документально не підтверджено використання придбаних товарів в господарській діяльності підприємця, а також не встановлено використання в межах господарської діяльності транспортних засобів, які використовують придбані ТМЦ. Крім того, відповідач вказував і на те, що в ході проведеної перевірки не було підтверджено правомірність віднесення до сум витрат вартості будівельних матеріалів на приміщення готелю.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що в період з 12.07.2019 по 01.08.2019, згідно наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №2325 від 01.07.2019 (строк проведення перевірки подовжувався на 5 робочих днів - з 26.07.2019 по 01.08.2019) контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт №627/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 08.08.2019 «Про результати виїзної планової документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018».

За результатами перевірки контролюючим органом встановлено порушення платником податків:

п.177.2, пп.177.4.1, пп.177.4.5, пп.177.4.6, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 5 269 898,5 грн., в т.ч. 2017 рік на суму 2 251 632,75 грн., за 2018 рік на суму 3 018 265,77 грн.;

пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 439 158,21 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 187 636,06 грн., за 2018 рік на суму 251 522,15 грн.;

пп. «в» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, встановлено перекручення даних наданих в декларації за 2017 рік та за 2018 рік, а саме, завищення валових витрат;

п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 206985,68 грн. у т.ч. за 2017 рік на суму 87302,48 грн., за 2018 рік на суму 119683,2 грн.;

пп.14.1.181, пп.14.1.191, п.14.1 ст.14, п.198.5 п. 198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, занижено суму податкових зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. на загальну суму ПДВ 1465038 грн. у т.ч. за січень 2017 р. на суму17706 грн., за лютий 2017 р. на суму 15063 грн., за березень 2017р. на суму 30581 грн., за квітень 2017р. на суму 35740 грн., за травень 2017р. на суму 38241 грн., за червень 2017р. на суму 71337 грн., за липень 2017р на суму 115860 грн., за серпень 2017р. на суму 109400 грн., за вересень 2017р. на суму 66791 грн., за жовтень 2017р. на суму 44417 грн., за листопад 2017р. на суму 62324 грн., за грудень 2017р. на суму 48296 грн. , за січень 2018р. на суму 33276 грн., за лютий 2018 р. на суму 28322 грн., за березень 2018р. на суму 25798 грн., за квітень 2018р. на суму 58920 грн., з травень 2018 р. на суму 59207 грн., за червень 2018р. на суму 95499 грн., за липень 2018р. на суму 167608 грн, за серпень 2018р. на суму 147130 грн, за вересень 2018р. на суму 58329 грн., за жовтень 2018р. на суму 55054 грн., за листопад 2018р. на суму 45259 грн., за грудень 2018р. на суму 34880 грн.

На підставі висновків Акту перевірки №627/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 08.08.2019 контролюючим органом прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 № за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;

податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 № за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування»;

податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 № за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування».

Ознайомившись з податковими повідомленнями-рішеннями та не погодившись з їх винесенням, позивач оскаржив їх до ДПС України.

21 лютого 2020 року ФОП ОСОБА_1 отримав рішення від 23.01.2020 року №2914/6/99-00-08-05-04-06 про результати розгляду поданої скарги, яким скаргу було задоволено частково, а саме:

скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 року № за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)»;

скасовано частково: податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 № за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» за основним платежем - 1141774,00 грн., та штрафних санкцій у розмірі 570887,39 грн. та податкове повідомлення-рішення від 07.10.2019 № за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» за основним платежем - 95147,90 грн. та штрафних санкцій у розмірі 47573,95 грн.

За результатами процедури адміністративного оскарження контролюючим органом прийнято нові податкові повідомлення - рішення, а саме:

податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2020 на загальну суму 516 015,47 грн. з визначенням порушень пп.164.1.3 п. 164.1 ст. 164 , пп.1.3. п.16-1 Підрозділ 10 ПК України;

податкове повідомлення-рішення № від 07.02.2020 на загальну суму 6192186,40 грн. з визначенням порушень п.177.2, пп.177.4.1, пп.177.4.5, пп.177.4.6, п.177.4 ст.177 ПК України.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом спірних рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що основною підставою для прийняття спірних рішень стали висновки контролюючого органу про неправомірність включення до складу витрат від провадження господарської діяльності витрат на утримання транспортних засобів. При цьому, суд зазначає, що сам факт використання в господарській діяльності позивача сідельних тягачів та напівпричепів відповідачем не спростовується.

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 зареєстровано 13.08.1993 за №2 005152, перебуває на обліку в Бердянській ОДПІ ГУ ДПС у Запорізькій області.

Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Код КВЕД 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; Код КВЕД 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність; Код КВЕД 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; Код КВЕД 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (основний); Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); Код КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; Код КВЕД 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 73.11 Рекламні агентства; Код КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; Код КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; Код КВЕД 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Об`єктом оподаткування резидента відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування згідно з п.164.1 ст.164 ПК України, є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено статтею 177 ПК України.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з п.177.2 ст.177 ПК України його об`єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, включенню підлягають не всі види витрат, а лише ті, які безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю ФОП.

Відповідно до положень п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, головним до формування витрат фізичної особи-підприємця є те, що всі витрати повинні відповідати переліку, наведеному в пункті 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, бути пов`язаними із господарською діяльністю, тобто пов`язаними з отриманням доходу (виручки), бути фактично понесеними та документально підтвердженими.

При цьому, пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України встановлено вичерпний перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів підприємця.

Згідно з пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці відповідно до пп.177.4.6.п.177.4 ст.177 ПК України мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають:

витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів;

витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості).

Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Отже, враховуючи вимоги пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, фізична особа-підприємець не має права зменшувати оподатковуваний дохід на суму амортизаційних відрахувань по визначених у пп.177.4.6 п.177.4 ст.177 цього Кодексу основних засобах подвійного призначення.

Разом з тим, фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування вправі відносити до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, вартість матеріалів, комплектуючих виробів, запасних частин та інших матеріалів, а також витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що:

- автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт;

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

- напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Суд зазначає, що контролюючим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивачем використовувались засоби подвійного призначення, як і не надано доказів віднесення до складу витрат коштів пов`язаних з їх утриманням.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Позивачем на підтвердження здійснення господарської діяльності та понесення витрат пов`язаних з утримання транспортних засобів до матеріалів адміністративної справи надано: штатний перелік найманих працівників за 2017 - 2018 роки; трудові договори з найманими працівниками; витяг з книги обліку витрат за 2017 - 2018 роки; дозволи на здійснення пасажирських перевезень; довідку про транспортні засоби, що експлуатуються позивачем; документи щодо права власності на транспортні засоби; договори укладені позивачем з автостанціями про надання послуг з обслуговування пасажирських перевезень; довідка ТОВ «Східні автовокзали» про обслуговування маршрутів перевезення позивача; акти виконаних робіт; звірки взаємних розрахунків з автовокзалами за 2017-2018 роки; договори на відпуск паливно-мастильних матеріалів; відомості на списання палива за 2017 та 2018 роки; довідка щодо вартості придбаних ТМЦ; довідка щодо інших витрат господарської діяльності за 2017-2018 роки; документи шиномонтажу з ТОВ «Зернотранс» за 2017 та 2018 роки; документи шиномонтажу з ТОВ «Сармат» за 2017 та 2018 роки; документи щодо руху запчастин на автобуси за 2017-2018 роки.

Отже, наданими документами у повному обсязі підтверджується здійснення позивачем господарської діяльності та відповідно правомірність віднесення до складу витрат запчастин, обладнання на утримання основних засобів - транспортних засобів, які використовувались для здійснення перевезень пасажирів.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що фактично заперечення контролюючого органу на позовну заяву зводяться до того, що позивачем не було надано контролюючому органу документів на його запит від 31.07.2019 №13130/14/08-01-13-05-09 (копія надана відповідачем до відзиву), якими б підтверджувалась правомірність віднесення витрат коштів на утримання транспортних засобів.

Суд зазначає, що відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що контролюючим органом проводилась виїзна перевірка позивача, а тому первинні документи повинні досліджуватись за місцем здійснення господарської діяльності позивача.

При цьому, контролюючим органом не складалось жодних актів, в яких було б зафіксовано факт відмови позивача від проведення перевірки, або факт відмови у наданні документів необхідних для її проведення.

По-друге, з матеріалів адміністративної справи встановлено, що додаткові документи щодо обґрунтованості формування витрат подавались платником податків до заперечень на висновки Акту перевірки, проте, не були враховані контролюючим органом до під час прийняття рішення.

Суд зазначає, що ані в акті перевірки, ані у відзиві на позовну заяву контролюючим органом не зазначено про наявність будь-яких недоліків у первинних документах позивача, як і не зазначено про причини відхилення документів, які фактично надано контролюючому органу.

Суд вказує на те, що відсутність певних документів первинного бухгалтерського обліку, як і недоліки у їх формуванні не можуть бути правовою підставою для неврахування витрачених в межах господарської діяльності коштів до складу валових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07.02.2020 № та №.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 10510 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.02.2021.

Суддя І.В. Новікова