Справа № 280/1446/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/1446/20
(суддя Стрельнікова Н.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №280/1446/20 за позовом Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 03 березня 2020 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області щодо проведення планової перевірки Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції у Запорізькій області та витребування інформації та документів;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області від 06.02.2020 № 0002 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення. Позов обґрунтовано тим, що законодавством не передбачено державне регулювання плати за платні послуги, які можуть надаватися відділами державної реєстрації актів цивільного стану. Також позивач зазначає про те, що він не є суб`єктом господарювання, а тому відповідач не мав повноважень на здійснення державного контролю формування, встановлення та застосування цін.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до положень Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи державної влади в частині їх діяльності з реалізації товарів (будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов`язання та права (зокрема цінні папери) також визнаються суб`єктами господарювання, що спростовує доводи позивач з приводу того, що він не є суб`єктом господарювання. У зв`язку з ненаданням Головному управлінню уповноваженою особою позивача у повному обсязі інформації та документів, зазначених у вимозі № 1 від 23.01.2020 позивачем створено перешкоди для виконання Головним управлінням покладених на нього функцій, оскільки ненадання зазначених у вимозі документів та інформації унеможливило здійснення перевірки щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ґрунтується на твердженні про те, що позивач не є суб`єктом господарювання, а отже висновки суду, який це врахував є помилковим. Також позивач зазначає про те, що законодавством не передбачено державне регулювання плати за платні послуги, які можуть надаватися відділами державної реєстрації актів цивільного стану.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держпродспоживслужби на 2020 рік, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 28.11.2019 № 1160 (а.с. 85), Головним управлінням прийнято наказ № 62 від 14.01.2020 про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) на предмет дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Вознесенівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у період з 22.01.2020 по 28.01.2020 (а.с. 88).

10.01.2020 Головне управління направило позивачу повідомлення про проведення планового заходу з державного нагляду (контролю) № 420 від 10.12.2019 (а.с. 86), що підтверджується поштовим повідомленням та відстеженням пересилання листів за трек-кодом, згідно з яким повідомлення було отримано позивачем 13.01.2020 (а.с. 86-87).

22.01.2020 відповідачем було розпочато проведення планової перевірки та вручено примірник направлення від 14.01.2020 № 75 начальнику Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому остання зазначила про не заперечення проти проведення перевірки (а.с. 89).

Так, 23.01.2020 посадовими особами Головного управління надано позивачу письмову вимогу № 1 про надання інформації від 23.01.2020, яку отримано уповноваженою особою позивача 24.01.2020 (а.с. 90-91).

У зазначеній вимозі № 1 посадові особи Головного управління з метою здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в т.ч. для здійснення перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін запросили у позивача надати в термін до 15-00 год. 24.01.2020 інформацію та завірені належним чином копії наступних документів: 1. виписка або витяг з ЄДРПОУ; 2. статут або положення установи; 3. документи дозвільного характеру, необхідність одержання яких передбачено чинним законодавством; 4. накази щодо призначення: 4.1 керівника підприємства; 4.2 головного бухгалтера підприємства; 5. свідоцтво про реєстрацію установи як платника податку на додану вартість; 6. розпорядчі документи щодо встановлення розмірів плати за надання платних послуг протягом перевіряємого періоду; 7. щомісячні реєстри обліку наданих установою платних послуг за формою, встановленою чинним законодавством (Порядком надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.12.2010 №3335/5), за перевіряємий період; 8. щомісячні фінансові звіти щодо наданих платних послуг за перевіряємий період; 9. заяви фізичних осіб щодо замовлення платних послуг установи, документи, журнали, які підтверджують надання таких послуг установою, за перевіряємий період; 10. виписки банку щодо оплати наданих установою платних послуг за перевіряємий період; 11. документ, який підтверджує належність установи до Запорізького міського управління юстиції; 12. інші документи (за необхідності), що пов`язані із застосуванням розмірів плати на платні послуги, які надаються установою.

Однак, станом на 28.01.2020 зазначену у вимозі № 1 від 23.01.2020 інформацію (документи для здійснення перевірки) посадовим особам відповідача з боку позивача не надано. Доказів зворотного позивачем суду не надано.

За результатами проведеного заходу відповідачем було складено акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 28.01.2020 № 75/09, яким зафіксовано порушення позивачем п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення» та абз. 4 ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що полягало у створенні перешкоди посадовою особою позивача для виконання Головним управлінням покладених на нього функцій, а саме не надано в повному обсязі інформацію та документи, зазначені у вимозі № 1 від 23.01.2020, що унеможливило здійснення перевірки щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (а.с. 93-95).

28.01.2020 Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану були надані заперечення до акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 28.01.2020 (а.с. 23-25), в яких позивач зазначив, що у відповідача не вбачається наявності підстав на проведення планової перевірки позивача з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, відповідно до вимоги №1 про надання інформації від 23.01.2020; надана спеціалістами відповідача вимога щодо витребування завірених копій документів та інформації, не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї позиції позивач у запереченнях зазначив, що статтею 8 Господарського кодексу України передбачено, що Держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання. Відповідно, Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не є суб`єктом господарювання. Також зазначив, що профільними нормативно-правовими актами не передбачено державне регулювання розмірів плати за платні послуги, які можуть надаватися відділами державної реєстрації актів цивільного стану.

06.02.2020 відповідачем у зв`язку із створенням перешкоди для виконання Головним управлінням покладених на нього контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо застосування державних регульованих цін, а саме ненадання в повному обсязі інформації та документів, зазначених у вимозі про надання інформації та документів від 23.01.2020 № 1, що призвело до неможливості здійснити планову перевірку щодо застосування державних регульованих цін Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з питань дотримання порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, чим порушено з боку позивача вимоги абз. 4 ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення», прийнято рішення №0002 про застосування адміністративно-господарських санкцій до Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн (а.с. 11-12).

Правомірність дій відповідача щодо проведення планової перевірки позивача та законність і обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Закон України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 року №5007-VI (далі Закон-№5007-VI) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Відповідно до ст. 2 Закону №5007-VI, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення».

Тобто, положеннями цієї статті чітко визначено на що не поширюється дія Закону України «Про ціни та ціноутворення», а саме на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». Отже, на інші відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, Закон України «Про ціни та ціноутворення» розповсюджується.

Частинами 1 і 2 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення» товар - продукція, роботи, послуги, матеріально-технічні ресурси, майнові та немайнові права, що підлягають продажу (реалізації).

Статтею 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначено, що державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Основними функціями уповноважених органів відповідно до ст. 17 Закону України «Про ціни та ціноутворення» є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

За приписами ч. 1 ст. 16 Закону України «Про ціни та ціноутворення» органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 14.08.2017 №676, яке діяло до 24.02.2020, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області є територіальним органом Держпродспоживслужби.

Підпунктом 10 п. 4 цього Положення визначено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме: у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Аналогічні положення містяться і в Положенні про Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 № 151, яке діє з 24.02.2020.

З аналізу вищевикладеного випливає, що Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області є органом виконавчої влади, яке відповідно до покладених на нього завдань здійснює реалізацію державної політики, зокрема у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ціни і ціноутворення» повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами.

Статтею 3 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначено, що законодавство про ціни і ціноутворення ґрунтується на Конституції України та складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, законів України «Про природні монополії», «Про захист економічної конкуренції», цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Господарського кодексу України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб`єктами господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом із цим, статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначені терміни, що вживаються в цьому Законі, мають таке значення, зокрема суб`єкт господарювання - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності чи фізична особа, що здійснює діяльність з виробництва, реалізації, придбання товарів, іншу господарську діяльність, у тому числі яка здійснює контроль над іншою юридичною чи фізичною особою; група суб`єктів господарювання, якщо один або декілька з них здійснюють контроль над іншими. Суб`єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності. Господарською діяльністю не вважається діяльність фізичної особи з придбання товарів народного споживання для кінцевого споживання. Також, положеннями ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що товар - будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов`язання та права (зокрема цінні папери).

Тобто, відповідно до положень цього Закону органи державної влади в частині їх діяльності з реалізації товарів (будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов`язання та права (зокрема цінні папери) також визнаються суб`єктами господарювання, що спростовує доводи позивач з приводу того, що він не є суб`єктом господарювання у спірних відносинах.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Статтею 20 цього Закону визначено, що за державну реєстрацію актів цивільного стану та за повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і свідоцтв, що видаються у зв`язку із зміною і поновленням актових записів цивільного стану, справляється державне мито у розмірі, визначеному законом.

За видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян справляється плата в розмірі та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану можуть надавати платні послуги, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання платних послуг затверджується Міністерством юстиції України.

Кошти, одержані від надання платних послуг, зараховуються до державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 № 1168 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися відділами державної реєстрації актів цивільного стану» затверджено перелік платних послуг, які можуть надаватися відділами державної реєстрації актів цивільного стану. Платними послугами відповідно цього переліку є пошук актового запису цивільного стану без повідомлення заявником даних про рік державної реєстрації акта цивільного стану; пошук запису в метричних книгах, складених іншою ніж українська мовою до утворення органів державної реєстрації актів цивільного стану, за відсутності даних про рік складення запису; видача запрошення із зазначенням дати державної реєстрації шлюбу; надання правової допомоги, що включає складення заяв (анкет, прохань), у вирішенні питання щодо повторної видачі свідоцтв та інших документів про державну реєстрацію актів цивільного стану: відділами державної реєстрації актів цивільного стану не за місцем звернення заявника; компетентними органами іноземних держав; організація та проведення індивідуальних обрядів державної реєстрації шлюбу та народження (зокрема, обрядів ювілеїв весілля, обрядів заручин) з використанням різноманітних елементів урочистості: у відділі державної реєстрації актів цивільного стану; за межами відділу державної реєстрації актів цивільного стану; у вихідні та святкові дні та інше.

Згідно з п. 9 Порядку надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.12.2020 №3335/5, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України розміри плати за надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України затверджуються Міністерством юстиції України.

У 2019 році розміри плати за надання платних послуг відділами державної реєстрації актів цивільного стану Запорізької області були затверджені наказом Головного управління юстиції у Запорізькій області від 07.06.2011 № 583/04 та з 01.08.2019 наказом Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.07.2019 № 128/04.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що Вознесенівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) при наданні адміністративних послуг є суб`єктом господарювання в розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції», та відповідно до вимог Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та «Про ціни і ціноутворення» територіальні органи Держпродсподживслужби мають право проводити у відділах державної реєстрації актів цивільного стану перевірки дотримання вимог щодо встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначено, що уповноважені органи мають право:

1) проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін: наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб:

2) одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки;

3) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, зокрема, повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Відповідно до абз. 4 ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Отже, Законами України «Про ціни і ціноутворення» і «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначені права органів державного нагляду (контролю) та їх посадові особи (уповноважених органів) проводити перевірки, одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, а також визначений обов`язок суб`єкта господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) надавати, зокрема документи та матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

У зв`язку з ненаданням відповідачу позивачем у повному обсязі інформації та документів, зазначених у вимозі № 1 від 23.01.2020 позивачем створено перешкоди для виконання Головним управлінням покладених на нього функцій, оскільки ненадання зазначених у вимозі документів та інформації унеможливило здійснення перевірки щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, що в свою чергу є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства, а тому відповідач приймаючи оскаржуване рішення від 06.02.2020 № 0002 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України «Про ціни і ціноутворення», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про захист економічної конкуренції» та інше.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №280/1446/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко