Справа № 340/301/21
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

05 лютого 2021 року м. Кропивницький справа № 340/301/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Пасічник Ю.П., розглянувши адміністративний позов Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (вул.Григорія Сковороди, 2-а, м.Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ) до Виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області (вул. Героїв України, 14, м.Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 454 «Про відключення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та систем (мереж) постачання гарячої води вбудованого нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_1 » від 03 вересня 2020 року.

- скасувати рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 454 «Про відключення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та систем (мереж) постачання гарячої води вбудованого нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_1 » від 03 вересня 2020 року.

Позов мотивовано тим, що СП ТОВ "Світловодськпобут" є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії в м. Світловодську та забезпечує постачання теплової енергії споживачам. Виконавчим комітетом Світловодської міської ради прийнято рішення № 454 «Про відключення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та систем (мереж) постачання гарячої води вбудованого нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_1 » від 03 вересня 2020 року, яким надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач стверджує, що таке рішення відповідача є протиправним, оскільки прийняте всупереч вимогам Порядку відключення окремих будинків від мереж централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №169 від 26.07.2019 року. Вказуючи на те, що спірне рішення відповідача впливає на його права та обов`язки в частині надання послуг з теплопостачання та нарахувань плати за такі послуги, позивач просив суд визнати таке рішення протиправним та скасувати.

Згідно з п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" є юридичною особою, займається господарською діяльністю з постачання споживачам теплової енергії.

Виконавчим комітетом Світловодської міської ради прийнято рішення № 454 «Про відключення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та систем (мереж) постачання гарячої води вбудованого нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_1 » від 03 вересня 2020 року.

Згідно з цим рішенням, виконавчий комітетом Світловодської міської ради, розглянувши протокол засідання постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води від 17 серпня 2020 року №6, керуючись ст. 8,19 Конституції України, ст. 319 Цивільного кодексу України, ст. 100, 152 Житлово-комунального Кодексу України, ст. 19, 24 Закону України "Про теплопостачання", ст. 5 Закону України "Про захист справ споживачів", пп. 12 п.1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пп. 24, 25, 26 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (зі змінами), відповідно до вимог пункту 8 розділу ІІ Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26.07.2019 року №169, керуючись вимогами пп.1 п. "а" ст. 30, пп. 3 п. "б" ст. 30, ст. 40, ч. 6 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, враховуючи надзвичайний стан, оголошений в місті, в зв`язку із несвоєчасним початком опалювального сезону, а також з метою забезпечення громадян належними санітарними умовами проживання, вирішив надати дозвіл на переобладнання квартир та встановлення систем індивідуального опалення в квартирах багатоквартирних житлових будинків при умові наявності технічних умов та відповідно до вимог чинних державних будівельних норм та правил громадянам згідно додатку 1 до цього рішення. Роботи проводити в міжопалювальний період, але не пізніше 1 жовтня 2020 року.

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; б) делеговані повноваження: 2) здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства; 3) здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів.

Згідно зі статтею 40 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VIII, який набрав чинності 10.12.2017 року та введений в дію з 01.05.2019 року.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належать: 1) затвердження та виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та виконанні відповідних державних і регіональних програм; 2) встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону; 3) затвердження норм споживання комунальних послуг; 4) інформування населення відповідно до законодавства про стан виконання місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, а також про відповідність якості житлово-комунальних послуг нормативам, нормам, стандартам та правилам; 5) здійснення моніторингу стану виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства; 6) встановлення одиниці виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частиною 2 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що виконавцями комунальних послуг є: 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Згідно з частинами 1, 4 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13 - 15 цього Закону.

Пунктом 7 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від цих мереж інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі Правила №630).

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктом 26 Правил №630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до пунктів 27, 28 Правил №630 витрати, пов`язані з відключенням від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, а також встановленням індивідуальних (автономних) систем опалення, відшкодовуються споживачами відповідно до калькуляції, складеної виконавцем.

Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (надалі Правила №830).

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Згідно з пунктом 14 Правил №830 відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України від 9 листопада 2017 р. №2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень, будівель від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.08.2019 року за №982/33953, затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі Порядок №169).

Цей Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Дія цього Порядку поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №169 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

- система (мережа) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) - комплекс трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів;

- система (мережа) постачання гарячої води (далі - ГВП) - комплекс трубопроводів, обладнання, що забезпечують подачу гарячої води споживачам;

- система індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) - комплекс обладнання та матеріалів, розміщених в окремому будинку, квартирі, нежитловому приміщенні багатоквартирного будинку, що є самостійними об`єктами нерухомого майна, призначений для виробництва теплової енергії для потреб опалення такого нерухомого майна, а також за потреби приготування гарячої води.

Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку №169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений Законом України "Про звернення громадян".

Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП.

Засідання Комісії відбуваються не рідше ніж один раз на місяць.

Рішення Комісії оформлюється протоколом протягом п`яти робочих днів із дня проведення засідання Комісії та має рекомендаційний характер.

Рішення Комісії оприлюднюються на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

Розділом II Порядку №619 врегульовано порядок відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків від ЦО та/або ГВП.

Розділом III Порядку №619 врегульовано порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП.

Цей Розділ передбачає таке:

1. Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

2. Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

3. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

4. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

5. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.

6. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

7. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.

8. Відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП.

Усі витрати, пов`язані з відокремленням (відключенням) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, здійснюються за рахунок власника.

9. Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання.

10. Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, а також копія проєкту такого відокремлення (відключення).

11. Виконавці робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води письмово повідомляють власника про дату і час здійснення заходів із підготовки відповідної мережі до відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власника (спускання води з системи чи її частини тощо). Ця дата має бути не раніше ніж 15 календарних днів і не пізніше ніж 30 календарних днів від дати надсилання такого повідомлення власнику.

Якщо повідомлення від виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води надійшло власнику після 01 жовтня, дата відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП квартири чи нежитлового приміщення власника переноситься на наступний міжопалювальний період.

12. У разі виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП іншим залученим власником суб`єктом господарювання, який у випадках, передбачених законодавством, має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, власник квартири чи нежитлового приміщення письмово повідомляє виконавця послуг з постачання теплової енергії, виконавця послуг з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води - про дату і час виконання робіт з відокремлення (відключення) не пізніше ніж за 15 календарних днів до дня виконання таких робіт. Неприбуття представників виконавців відповідних комунальних послуг та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води за умови їх повідомлення не може бути підставою для відмови у виконанні робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП.

13. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири / нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до ЦО та ГВП, у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Аналіз вказаних законодавчих норм свідчить, що у зв`язку з введенням з дію 01.05.2019 року Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VII індивідуальні споживачі - власники квартир у тих багатоквартирних будинках, у яких на дату набрання чинності цим Законом вже не менше половини квартир було відокремлено (відключено) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, набули право на відокремлення (відключення) своїх квартир від цих мереж та влаштування у них систем індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання).

Реалізувати таке право громадяни можуть виключно за власним рішенням, без будь-якого дозволу. Воднораз реалізація такого права здійснюється в порядку, установленому Порядком №169, а саме розділом ІІІ цього Порядку, та передбачає звернення власника квартири до органу місцевого самоврядування із заявою про відокремлення (відключення) його квартири від ЦО та ГВП. Така заява передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, створеної органом місцевого самоврядування. Комісія надає власнику відповідні рекомендації, оформлені витягом з протоколу засідання Комісії, щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання у такій квартирі та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації - проєкту відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП та проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання у такій квартирі. Виготовлення такої документації, а також виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП забезпечує власник квартири. Про своє рішення щодо відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП власник повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги шляхом подання письмової заяви. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП складається акт, який після його підписання виконавцем відповідної комунальної послуги є підставою для перегляду умов або розірвання договору про надання послуги.

Суд установив, що спірне рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 454 «Про відключення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та систем (мереж) постачання гарячої води вбудованого нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_1 » від 03 вересня 2020 року прийняте на підставі протоколу засідання постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води від 17 серпня 2020 року №6 та стосується власника нежитлового приміщення, що подав заяву на відключення нежитлового приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (вказані у додатку 1 до рішення).

Спір виник у зв`язку з тим, що позивач заперечує право цих громадян, яким він надає комунальні послуги (послуги з теплопостачання), на відокремлення (відключення) ним свого нежитлового приміщення від мережі централізованого опалення (теплопостачання), та зазначає, що оскаржуване рішення впливає на його права в частині надання послуг з теплопостачання та нарахування оплати за такі послуги. З цих підстав просить суд визнати протиправним та скасувати спірне рішення відповідача як рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 цього Кодексу визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України). Індивідуальним актом є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є зокрема перевірка законності рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), прийнятих ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У постанові від 04.12.2019 року (справа № 140/2326/18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 зазначеної статті).

Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом місцевого самоврядування управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Суд установив, що спірні правовідносини є відносинами, що виникли у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та реалізації ними свого права на відмову від надання послуг центрального опалення (теплопостачання) та вільний вибір джерела теплової енергії.

Предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення (індивідуального акту) відповідача - органу місцевого самоврядування, який цим рішенням надав дозвіл 1071 громадянам власникам квартир у багатоквартирних житлових будинках - на переобладнання належних їм квартир та встановлення у них систем індивідуального опалення, за їхніми заявами на відокремлення (відключення) їхніх квартир від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Вказаний дозвіл не передбачав відключення будівель цих багатоквартирних будинків від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а стосувався відокремлення (відключення) окремих квартир, розташованих у багатоквартирних житлових будинках, від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Спірне рішення виконкому Світловодської міськради є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, у результаті чого у третіх осіб (громадян, вказаних у додатку 1 до спірного рішення) виникло право на зміну умов або розірвання договорів про надання комунальних послуг, укладених з позивачем.

Позивач не вступав з виконавчим комітетом Світловодської міської ради в адміністративні правовідносини, а спірне рішення прийнято саме за заявами громадян власників квартир, які прийняли рішення про відключення належних їм квартир у багатоквартирних житлових будинках від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Позивач оскаржує спірне рішення відповідача, яке фактично стосується прав третіх осіб, посилаючись на те, що заявники не мають права на відключення своїх квартир від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води та влаштування у них систем індивідуального теплопостачання, оскільки у багатоквартирних будинках, у яких знаходяться квартири цих громадян, станом на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води було відокремлено (відключено) менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень.

Скасування оскарженого рішення має на меті захист прав позивача як виконавця комунальних послуг за договорами про надання комунальних послуг, укладеними ним із громадянами як індивідуальними споживачами. При цьому відносини з приводу виконання, зміни, розірвання цих договорів є приватноправовими, а спори у них підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Тож спір позивача щодо наданого органом місцевого самоврядування дозволу третім особам на переобладнання належних їм квартир та встановлення у них систем індивідуального опалення, є спором з цими громадянами, як зі споживачами комунальних послуг, щодо їхнього права на відокремлення (відключення) ними своїх квартир від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яке передбачене пунктом 12 частини 1 статті 7, пунктом 7 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Фактично предметом дослідження у даній справі є право кожного з 3 громадян, вказаних у додатку 1 до спірного рішення, на відмову від отримання послуг централізованого опалення, що надавалися йому позивачем як виконавцем комунальної послуги з централізованого опалення, у тому числі за відповідними договорами.

Враховуючи те, спір виник між учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг: позивачем як виконавцем комунальних послуг та громадянами як індивідуальними споживачами, а позовні вимоги обґрунтовані тим, що управлінське рішення відповідача має наслідком створення перешкод у реалізації цивільних прав позивача як виконавця комунальних послуг, тому спір позивача з відповідачем не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, тобто не є публічно-правовим.

Оскільки оскарження позивачем спірного рішення зумовлено захистом прав позивача у сфері приватноправових (договірних) відносин, тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 КАС України, на цей спір не поширюється.

Спірне рішення як акт ненормативного характеру може оспорюватися позивачем як виконавцем комунальної послуги, з точки зору його законності, а вимога про визнання цього рішення незаконним повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, з участю співвідповідачів - громадян індивідуальних споживачів комунальних послуг, з якими укладено договори про надання комунальних послуг та яким спірним рішенням надано дозволи на переобладнання належних їм квартир та встановлення у них систем індивідуального опалення.

Згідно п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

З огляду на викладене суддя дійшов висновку, що позовну заяву позивача не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст. 19, п.1 ч.1 ст.170 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №340/301/21.

Копію ухвали надіслати позивачу разом з позовної заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повідомити позивача, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник