Справа № 480/8145/20
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2021 року Справа № 480/8145/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8145/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 29.08.1978 по 03.09.1979 в Кролевецькій СШ №1; з 04.09.1979 по 28.04.1980 в Кролевецькому міськвиконкомі; з 05.05.1980 по 30.08.1980 в Кролевецькому РЕС; з 02.08.1982 по 07.01.1983 в Шосткінській райспоживспілці; з 21.02.1983 по 01.02.1984 в Механічній колоні №57 Мурманської області Кіровського району; з 09.02.1984 по 02.01.1990 в Кролевецькій райспоживспілці; з 08.01.1990 по 28.02.1992 в Роменській міжрайбазі; з 16.03.1992 по 16.11.1993 в Роменській районній державній нотаріальній конторі; з 17.11.1993 по 01.04.1994 в МП «Україна»; з 04.04.1994 по 26.06.1995 в МП «АРТ»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 29.08.1978 по 03.09.1979 в Кролевецькій СШ №1; з 04.09.1979 по 28.04.1980 в Кролевецькому міськвиконкомі; з 05.05.1980 по 30.08.1980 в Кролевецькому РЕС; з 02.08.1982 по 07.01.1983 в Шосткінській райспоживспілці; з 21.02.1983 по 01.02.1984 в Механічній колоні №57 селище районів крайньої півночі; з 09.02.1984 по 02.01.1990 в Кролевецькій райспоживспілці; з 08.01.1990 по 28.02.1992 в Роменській міжрайбазі; з 16.03.1992 по 16.11.1993 в Роменській районній державній нотаріальній конторі; з 17.11.1993 по 01.04.1994 в МП «Україна»; з 04.04.1994 по 26.06.1995 в МП «АРТ» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідач призначивши пенсію, не зарахував до страхового стажу позивача спірні періоди її роботи. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправним, оскільки право на зарахування вказаного стажу підтверджується наданими, як відповідачу, так і суду відповідними документами.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
На виконання вказаної ухвали відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що в наданій позивачем трудовій книжці серія НОМЕР_1 , виданої 19.06.1979, по-батькові позивача « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » в порушення п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги вважає необґрунтованими.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд зазначає, що вищевказаний Порядок поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , наявні відповідні записи про періоди роботи позивача, а саме:
з 29.08.1978 по 03.09.1979 в Кролевецькій СШ №1;
з 04.09.1979 по 28.04.1980 в Кролевецькому міськвиконкомі;
з 05.05.1980 по 30.08.1980 в Кролевецькому РЕС;
з 02.08.1982 по 07.01.1983 в Шосткінській райспоживспілці;
з 21.02.1983 по 01.02.1984 в Механічній колоні №57 Мурманської області Кіровського району;
з 09.02.1984 по 02.01.1990 в Кролевецькій райспоживспілці;
з 08.01.1990 по 28.02.1992 в Роменській міжрайбазі;
з 16.03.1992 по 16.11.1993 в Роменській районній державній нотаріальній конторі;
з 17.11.1993 по 01.04.1994 в МП «Україна»;
з 04.04.1994 по 26.06.1995 в МП «АРТ».
Правомірність вказаних записів відповідач не заперечує, єдиною підставою для не зарахування вказаних періодів роботи позивача до її страхового стажу, відповідач зазначає, що в наданій позивачем трудовій книжці НОМЕР_1 , виданій 19.06.1979, по батькові « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » з порушенням п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (зі змінами).
Щодо вказаного обґрунтування відповідача, суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Період спірної трудової діяльності позивача регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 2.13 Інструкція №58, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пункт 4.1. Інструкції, містить вимоги про те, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Згідно пункту 18. постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
З огляду на зазначене, можливо прийти до висновків, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Між іншим, суд звертає увагу відповідача на те, що на звороті титульної сторінки трудової книжки позивача зазначено наступне: «Отчество «Ильинична» исправлено на основании свидетельства о рождении НОМЕР_3 , место регистрации Кролевецкий Рай.бюро ЗАГС Сумской обл., дата выдачи 18.02.1961». Вказаний запис має підпис директора та відтиск печатки.
Враховуючи вищевикладені фактичні обставини та зміст зазначених нормативно-правових актів, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено 11.11.2020 судовий збір у розмірі 840,80 грн. за подання до суду даного позову (а.с. 5).
Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 29.08.1978 по 03.09.1979 в Кролевецькій СШ №1; з 04.09.1979 по 28.04.1980 в Кролевецькому міськвиконкомі; з 05.05.1980 по 30.08.1980 в Кролевецькому РЕС; з 02.08.1982 по 07.01.1983 в Шосткінській райспоживспілці; з 21.02.1983 по 01.02.1984 в Механічній колоні №57 Мурманської області Кіровського району; з 09.02.1984 по 02.01.1990 в Кролевецькій райспоживспілці; з 08.01.1990 по 28.02.1992 в Роменській міжрайбазі; з 16.03.1992 по 16.11.1993 в Роменській районній державній нотаріальній конторі; з 17.11.1993 по 01.04.1994 в МП «Україна»; з 04.04.1994 по 26.06.1995 в МП «АРТ».
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько