Справа № 460/7991/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
08 лютого 2021 року м. Рівне №460/7991/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом
Приватне акціонерне товариство "Рівнебуд"
доРівненської міської ради
про зобов`язання вчинення певних дій,
Приватне акціонерне товариство "Рівнебуд" (далі - ПрАТ "Рівнебуд", Товариство, позивач) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської міської ради (далі - відповідач), в якому просить зобов`язати Рівненську міську раду прийняти рішення про надання згоди ПрАТ "Рівнебуд" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,60 га, яка перебуває в постійному користуванні Товариства, яка розташована за адресою: м. Рівне, вул. С. Бандери, 41 та Княгині Ольги, 8.
Позивач зазначив, що підставою для рішення про відмову в наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки є лише невідповідність нормативно-правовим актам, затвердженій містобудівній документації та документації із землеустрою. Тобто, не набрання необхідної кількості голосів на підтримку проекту рішення не є підставою у відмові надання згоди на відновлення меж земельної ділянки, що перебуває у користуванні товариства. Вказав, що внаслідок бездіяльності Рівненської міської ради Товариство зазнає збитки у вигляді зайво сплаченого земельного податку. Фактична площа, якою користується підприємство та яке знаходиться під об`єктами нерухомого майна, що перебувають у власності, становить 0,325 га. Вважає, що протиправна бездіяльність відповідача призводить до використання та сплати земельного податку ПpAТ «Рівнебуд» фактично за земельну ділянку, яка повинна бути передана в оренду власникам нерухомого майна.
Ухвалою від 02.11.2020 позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 27.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив.
Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, вказав про те, що ПрАТ "Рівнебуд" використовувало земельну ділянку площею 0,60 га, цільовим призначення якої є обслуговування двох адміністративних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та вул. Княгині Ольги, 8, - не за цільовим призначенням, що є грубим порушенням норм Земельного кодексу України. Окрім цього, відсутні будь-які підстави вважати, що ПрАТ "Рівнебуд" користується лише земельною ділянкою площею 0,325 га. Зазначив, що прийняття рішення про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,60 га, яка перебуває у постійному користуванні Товариства, не призведе до припинення права постійного користування цією земельною ділянкою. Окрім цього, покликаючись до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Рівненської міської ради, відповідач зазначив, що проект рішення «Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянка в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 та Княгині Ольги, 8 ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно)» був зареєстрований в організаційному відділі апарату ради 15.07.2019. Далі, відповідно до Регламенту, був переданий посадовій особі апарату ради для проведення контролю за відповідністю проекту рішення чинному законодавству, після чого переданий на розгляд постійній комісії з питань архітектури, будівництва та землевпорядкування, яка розглянула його 06.09.2019 з прийняттям рішення «Рекомендувати відмовити». Проект рішення був включений в порядок денний третього пленарного засідання 36 сесії Рівненської міської ради 10 жовтня 2019 року, під час якого поставлений на голосування, але не набрав необхідної кількості голосів на підтримку. Отже, проект рішення, згідно з нормами Регламенту, вважається відхиленим. Відповідач зазначив, що якщо позивач вважає, що його права були порушені внаслідок неприйняття Рівненською міської радою рішення про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,60 га на АДРЕСА_1 та Княгині Ольги, 8, яка перебуває у постійному користуванні товариства, то початок перебігу строку позовної давності в цій справі розпочався з моменту неприйняття відповідного рішення 10.09.2019. Вважає наявними підстави для залишення позову без розгляду, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду. Водночас, з огляду на наведені у відзиві обставини, відповідач просив відмовити в позові повністю.
Позивачем відповідь на відзив подано не було.
З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, встановивши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.
Матеріалами справи стверджується, що ПрАТ "Рівнебуд" зверталося із заявами на ім`я міського голови м. Рівного від 26.04.2017, від 13.05.2019 про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 0,60 га за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.37,38).
Суд встановив, що Рівненською міською радою підготовлено проект рішення "Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 та Княгині Ольги, 8 ПрАТ "Рівнебуд" (на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно)", який було винесено на розгляд постійної комісії з питань архітектури, будівництва та землевпорядкування. При цьому, головою означеної комісії висловлені рекомендації: "Відмовити. Невідповідність графічних матеріалів фактичній ситуації" (а.с.70-71).
Проект вказаного рішення опубліковано на сайті міської ради 07.06.2019 та зареєстровано організаційним відділом 15.07.2019 за № 1265.
Відповідно до витягу зі стенографічного протоколу № 36/3 третього пленарного засідання 36 сесії Рівненської міської ради 7 скликання від 10.10.2019, до порядку денного засідання було включене питання: Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 та Княгині Ольги, 8 ПрАТ "Рівнебуд" (на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно).
За результатами голосування: за - 0; проти - 4; утримались - 16; не голосували - 11, рішення не ухвалене, оскільки проект рішення не отримав необхідної кількості голосів на підтримку і відповідно до пункту 28.1 Регламенту Рівненської міської ради вважається відхиленим (а.с.69).
Як встановлено зі змісту позовної заяви, позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем приписів статті 123 Земельного кодексу України, а саме неприйняття органом місцевого самоврядування у місячний строк рішення за наслідками розгляду поданої заяви.
Наданими позивачем доказами стверджується, що Товариство зверталось до Рівненської міської ради із заявами від 26.04.2017 та від 13.05.2019 про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до статті 107 Земельного кодексу України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.
У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.
Відповідно до положень статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV (далі - Закон №858-IV), документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.
Закон визначає такі види документації із землеустрою, зокрема: і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Згідно зі статтею 26 Закону № 858-IV, замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.
Статтею 29 цього Закону встановлено, що документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.
Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником.
Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.
Відповідно до статті 30 Закону № 858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Згідно зі статтею 31 Закону № 858-IV зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою.
Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою.
Статтею 55 Закону № 858-IV визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.
Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.
У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом) (частина восьма статті 55 Закону).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі:
а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку;
б) у користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, що перебуває в постійному користуванні підприємств, установ, організацій, на якій розташоване нерухоме майно (будівля, споруда), яке є об`єктом державно-приватного партнерства (концесії). Така технічна документація розробляється на замовлення державного партнера (концесієдавця).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого: в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем.
Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить на користь висновку, що підставою для виготовлення землекористувачем технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, за відсутності встановлених законом підстав для відмови в наданні такого дозволу.
Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З матеріалів судової справи встановлено, що ПрАТ "Рівнебуд" неодноразово зверталося до Рівненської міської ради із заявами про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), при цьому остання в часі заява з цього питання була подана Товариством органу місцевого самоврядування 13.05.2019.
Відповідачем було підготовлено проект рішення про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 та Княгині Ольги, 8 ПрАТ "Рівнебуд" (на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно" (а.с.70), однак такий проект рішення не був підтриманий депутатами Рівненської міської ради на пленарному засіданні 10 жовтня 2019 року (а.с.69).
Отже, з наданих сторонами доказів встановлено, що за результатами розгляду поданого Товариством клопотання Рівненською міською радою не було прийнято рішення про надання згоди на розроблення відповідного проекту землеустрою, а також і рішення про відмову в наданні такої згоди, з наведенням відповідних мотивів.
Суд звертає увагу на те, що з позовною заявою про зобов`язання відповідача прийняти рішення ПрАТ "Рівнебуд" звернулось до адміністративного суду 29 жовтня 2020 року.
При цьому, позивач покликався в позові на те, що 02.07.2020 сесією Рівненської міської ради не прийнято рішення про припинення ПрАТ "Рівнебуд" права постійного користування земельною ділянкою площею 0,60 га та віднесення її до земель запасу Рівненської міської ради.
Суд вважає необхідним звернути увагу позивача на те, що правовідносини з приводу надання землекористувачу згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі не є тотожними правовідносинам щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою.
В межах даного позову ПрАТ "Рівнебуд" не пред`являло позовних вимог щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності Рівненської міської ради щодо припинення права користування земельною ділянкою та зобов`язання прийняти відповідне рішення з означеного питання.
В цій справі позивачем пред`явлено позовну вимогу про зобов`язання Рівненської міської ради прийняти рішення про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частинами першою та другою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів судової справи встановлено, що листом управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради від 16.10.2019 № 01-10/178 ПрАТ "Рівнебуд" було повідомлено про відхилення сесією Рівненської міської ради 10.10.2019 проекту рішення "Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 та Княгині Ольги,8 ПрАТ "Рівнебуд" (на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно)" (а.с.47).
Таким чином, судом встановлено, що про неприйняття відповідачем рішення з питання надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,60 га за заявою землекористувача від 13.05.2019 ПрАТ "Рівнебуд" було достеменно обізнане станом на 22.11.2019, що й зумовило ініціювання землекористувачем припинення дії державного акту на право постійного користування землею.
Отже, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив, що даний позов ПрАТ "Рівнебуд" подано 29.10.2020 з пропуском установленого статтею 122 КАС України строку звернення до адміністративного суду. Заяву про поновлення пропущеного строку позивач не подавав, підстав пропуску такого строку не обґрунтовував. При цьому, суд зазначає, що наведені в позовній заяві відомості щодо результатів голосування на сесії Рівненської міської ради 07.07.2020 стосуються розгляду питання про припинення права користування земельною ділянкою, що не стосується предмета судового спору та заявлених позовних вимог в цій справі, а тому жодним чином не свідчать про дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку - відсутність поважних причин його пропуску.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.
Водночас, ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.
Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку відсутність поважних причин його пропуску.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Суд вважає, що нереалізація позивачем права на вчасне звернення до суду в даному випадку зумовлена його власною поведінкою та зазначає, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг процесуальних прав, встановлених законом.
Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.2 ст. 6, ч.ч. 1, 2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Судом не встановлено наявності непереборних обставин, що перешкоджали позивачу реалізувати право на вчасне звернення до суду з даними позовними вимогами, а тому суд дійшов висновку про застосування правових наслідків, передбачених ст.123 КАС України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на наведене вище, позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву залишити без розгляду.

Після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, особа має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання (проголошення).

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 08 лютого 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко