Справа № 440/7118/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7118/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги:

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 податковий борг у розмірі 5760 грн. за платежем єдиний податок з фізичних осіб на розрахунковий рахунок UA0016614, КазначействоУкраїни (ЕАП), отримувач УК у м.Полтаві/ м.Полтава/18050400, код отримувача (ЄРДПОУ) 37812571, код класифікації доходів бюджету 18050400.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2020 року Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Полтавській області) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу.

Ухвалою суду від 08.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників (у порядку письмового провадження).

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на момент звернення контролюючого органу до суду за відповідачем, згідно інтегрованої картки особового рахунку платника податків, у зв`язку з несплатою податкового зобов`язання, рахується податковий борг з єдиного податку у загальному розмірі 5760 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно зі частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторони, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, дата державної реєстрації 14.02.2017.

17.06.2020 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в Козельщинській ДПІ Кременчуцького управління ГУДПС у Полтавській області.

22.02.2017 відповідач звернувся до Козельщинського відділення Кременчуцької ОДПІ зі заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, з 01.03.2017 обрано 2-гу групу спрощеної системи оподаткування та обрано ставку єдиного податку розміром у 18%.

Відповідно довідки про суму податкового боргу від 25.11.2020 №43645/10/16-31-13-05 за ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 5760 грн.

Вказаний податковий борг складається з невиконаних зобов`язань з єдиного податку, що нараховані на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування:

- по строку сплати на 20.03.2017 у розмірі 576 грн.;

- по строку сплати на 20.04.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 1152 грн.;

- по строку сплати на 20.05.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 1728 грн.;

- по строку сплати на 20.06.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 2304 грн.;

- по строку сплати на 20.07.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 2880 грн.;

- по строку сплати на 20.08.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 3456 грн.;

- по строку сплати на 20.09.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 4032 грн.;

- по строку сплати на 20.10.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 4608 грн.;

- по строку сплати на 20.11.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 5184 грн.;

- по строку сплати на 20.12.2017 у розмірі 576 грн., загальна сума заборгованості 5760 грн.

На виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України контролюючим органом сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 10.05.2018 №15526-17/1614 про сплату податкового боргу з єдиного податку у розмірі 5760 грн.

Вказана вимога направлена на адресу відповідача, проте була повернена на адресу контролюючого органу у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Матеріали справи не містять доказів оскарження вказаної вимоги.

Згідно із витягом з інтегрованої картки платника податків за 2017-2020 роки податковий борг, що визначений в податковій вимозі від 26.12.2019 форми "Ф" №134864-50, не переривався.

Посилаючись на несплату відповідачем податкового зобов`язання у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Вирішуючи позовні вимоги, суд дійшов таких висновків.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

У відповідності до пункту 291.2 статті 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно пункту 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

За пунктом 295.2 статті 295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

За положеннями пунктів 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Відповідно 294.4 статті 294 ПК України для зареєстрованих в установленому порядку фізичних осіб - підприємців, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, перший податковий (звітний) період починається з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому особу зареєстровано платником єдиного податку.

За пунктом 296.2 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Згідно зі пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Висновки щодо правозастосування

Податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк.

Суд враховує, що відповідачем було самостійно обрано спрощену систему оподаткування та застосовану ставку оподаткування (18% до розміру мінімальної заробітної плати), на підставі якої контролюючим органом й було здійснено нарахування податкового зобов`язання з єдиного податку.

Доказів сплати податкового боргу в загальному розмірі 5760 грн. відповідачем не надано.

З огляду на несплату податкового (грошового) зобов`язання у визначені ПК України строки, це зобов`язання набуло статусу податкового боргу.

Згідно зі частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Сформована контролюючим органом податкова вимога від 10.05.20218 №15526-17/1614 направлена на адресу відповідача, що вказана у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому відповідно пункту 42.2 статті 42 ПК України вважається належним чином врученою.

Доказів здійснення відповідачем процедури адміністративного оскарження вказаної податкової вимоги, а також її оскарження до суду судом не виявлено.

Податковий борг відповідача з часу направлення податкової вимоги не переривався, податкова заборгованість не погашалася.

Щодо періоду, за який у відповідача виник податковий борг, суд враховує приписи пункту 102.2 статті 102 ПК України, відповідно якого грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

В матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем податкової декларації, у зв`язку з чим суд не застосовує наслідків пропущення строку давності при зверненні до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Разом з тим, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, про що 17.06.2020 року державним реєстратором внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 001345.

Підпунктом 65.10.8 пункту 65.10. статті 65 ПК України визначено, що державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Відповідно до пункту 97.3 статті 97 ПК України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Згідно підпункту 97.4.3. пункту 97.4. статті 97 ПК України особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Як наслідок, припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності та не змінює порядків виконання таких зобов`язань, тобто не звільняє від обов`язку погашати податковий борг, який виник за час здійснення підприємницької діяльності, оскільки у відповідності до підпункту 97.4.3 пункту 97.4 статті 97 ПК України особою відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, стосовно фізичної особи-підприємця є така фізична особа.

Таким чином, суд робить висновок, що податковий борг ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкта господарської діяльності, який припинив підприємницьку діяльність, підлягає стягненню з ОСОБА_1 як фізичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву, жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.

Таким чином, станом на момент розгляду справи, за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у загальному розмірі 5760 грн.

Наявність у відповідача податкового боргу підтверджено матеріалами справи у їх сукупності та відповідачем не спростовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ГУ ДПС у Полтавській області.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно зі частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не поніс судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби України в Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути на користь Державного бюджету України з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) кошти на погашення податкового боргу у розмірі 9760 грн. зі сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков