Справа № 360/2904/20
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року справа №360/2904/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №360/2904/20 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправними дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і звільнення з військової служби;

-скасувати, як незаконні, накази: командира військової частини НОМЕР_1 № 650 від 15.06.2020 «Про результати службового розслідування»; командира військової частини НОМЕР_1 № 173-РС від 08.07.2020 (по особовому складу); командира військової частини НОМЕР_1 № 199 від 08.07.2020 (по стройовій частині) в частині, що стосується позивача;

-поновити позивача на посаді головного сержанта - командира 1 відділення вогнеметного взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ;

-зобов`язати відповідача виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 08.07.2020 до дня поновлення в посаді.

В обґрунтування позову зазначив, що проходив військову службу у Збройних Силах України в період з 11.11.2019 по 08.07.2020.

Був звільнений наказом від 15.06.2020 № 650 за порушення вимог статей 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 2 п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 268 від 20.03.2020, відповідно до п. «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на позивача накладено дисциплінарне стягнення - «звільнення з військової служби через службову невідповідність».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 173-РС позивача звільнено в запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 199 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Накази про звільнення є протиправними, оскільки з них незрозуміло, за що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а також у чому полягала службова невідповідність.

З матеріалами службового розслідування позивача не ознайомили, наказ про накладення дисциплінарного стягнення особисто не доводили.

Будь-якого правопорушення під час виконання службових обов`язків не вчиняв та військову дисципліну не порушував, позивача нагороджено відзнакою Президента України «За участь в АТО».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2020 № 650 «За результатами службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби через службову невідповідність, на головного сержанта-командира 1 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 173-РС в частині звільнення в запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичний невиконанням умов контракту військовослужбовцем) сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта-командира 1 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 199 в частині виключення сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта-командира 1 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Поновлено позивача на посаді сержанта-командира 1 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 з 09.07.2020 року.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.07.2020 по 28.10.2020 в сумі 34088,32 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 9435,16 грн рішення допущено до негайного виконання.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позовна заява подана позивачем без додержання вимог статті 160,161 КАС України, оскільки ОСОБА_1 безпідставно звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій. Тому суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без руху, отже задоволені позовні вимоги не мають під собою правового підґрунтя.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15.06.2020 № 650 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог ст. 11, ст. 16, ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4, ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, невиконання п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 268 від 30.03.2020 «Про проведення заходів щодо недопущення, занесення і поширення у військовій частині випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої корона вірусом «COVID-19», та неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до травмування військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_2 , позивача було звільнено з військової служби через службову невідповідність.

Позивач повинен був дотримуватися вимог ст. 161 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV: кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Позивача було звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 174-РС від 08.07.2020 у запас відповідно до п.п. «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через службову невідповідність. Позивача притягнуто до відповідальності за наслідками службового розслідування.

Оскільки немає підстав для скасування спірних наказів, тому не підлягають поновленню похідні позовні вимоги -щодо поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині задоволення позову та відмови в задоволенні позову, які сторонами не оскаржуються.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій (арк. спр. 5-8).

31.10.2016 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах солдатського і сержантського складу; строк контракту - три роки (арк. спр. 9-10).

11.11.2019 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу, згідно з яким позивач зобов`язується, зокрема, проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду - і понад установлений строк контракту відповідно до вимог, визначених пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; строк контракту - один рік (арк. спр. 11-12).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.04.2020 № 586 «Про призначення службового розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень» призначено службове розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень старшому солдату ОСОБА_3 , вогнеметнику 1 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ; для проведення службового розслідування призначено комісію (арк. спр. 35-36).

В ході службового розслідування позивачем надано письмові пояснення (арк. спр. 67-69).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.06.2020 № 650 «За результатами службового розслідування» наказано за порушення вимог статей 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 2 п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 268 від 20.03.2020, відповідно до пункту «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення - «звільнення з військової служби через службову невідповідність» на головного сержанта-командира 1 відділення вогнеметного взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 (арк. спр. 15-16).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 173-РС сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта-командира відділення вогнеметного взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (арк. спр. 17).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.07.2020 № 199 сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта-командира відділення вогнеметного взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2020 № 173-РС у запас відповідно до підпункту «д» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 08.07.2020 (арк. спр. 18).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що накази не містять інформації, в чому саме полягає службова невідповідність позивача або систематичне невиконання умов контракту. Відповідачем не надано до суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, отже, вчинення порушення військової дисципліни з боку позивача не підтверджується належними та допустимими доказами.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XIІ (далі Закон №2232)

Згідно статті 19 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

На підставі частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

д) через службову невідповідність;

ж) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців може бути накладено таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно статті 83, абзацу 1 статті 84, абзацу 1 та 3 статті 85 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Таким чином, прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення.

На підставі статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 3 розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктами 1-6 розділу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Як визначено частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Між тим, спірні накази не відповідають критеріям обґрунтованості, добросовісності, крім того, накази винесено за результатами службового розслідування, проведеного з порушенням Порядку з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи акт за результатами службового розслідування відповідачем не складався, отже, у встановленому порядку не було зафіксовано, в чому полягали неправомірні дії військовослужбовця-позивача, зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є), вина військовослужбовця, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню.

Крім того, є незрозумілими підстави звільнення позивача.

Так, згідно з наказом відповідача від 15.06.2020 № 650 на позивача накладено дисциплінарне стягнення відповідно до п. «ж» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.

При цьому згідно з наказом від 08.07.2020 № 173-РС позивача звільнено в запас за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Оскаржені накази не містять жодної інформації, в чому саме полягає службова невідповідність позивача або систематичне невиконання умов контракту.

Є безпідставними доводи відповідача, що позивач самовільно покинув територію військової частини, оскільки ці доводи не підтверджено жодними належними доказами. Також відсутні докази перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вчинення порушення військової дисципліни з боку позивача не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що накази командира військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2020 № 650, від 08.07.2020 № 173-РС та від 08.07.2020 № 199 в частині щодо позивача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02.10.2018 у справі № 821/3687/15-а, від 11.10.2018 у справі № 826/26897/15 та від 11.10.2018 у справі № 823/5367/15.

Оскільки позивача звільнено незаконно, тому він підлягає поновленню на посаді з якої його було звільнено, а саме - сержанта-командира 1 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , з наступного дня після звільнення з посади, тобто з 09.07.2020, із стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100.

Суд не перевіряє правильність визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки в цій частині судове рішення не оскаржується.

Є неприйнятними посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права через не залишення позову без руху в зв`язку з несплатою позивачем судового збору при поданні позову з огляду на наступне.

Як свідчить ухвала від 04.08.2020 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі №360/2904/20 суд першої інстанції прийняв позовну заяву до розгляду на відкрив провадження у справі, оскільки позовна заява відповідає вимогам ст.ст.160,161,172 КАС України.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з пунктом 13 частини першої зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

За висновком щодо застосування норм права, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, згідно з яким середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Як свідчать матеріали справи, підставою для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою є протиправні накази про звільнення та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не за час затримки розрахунку при звільненні, що звільняє його від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а не за п.13 ч.1 ст.5 цього Закону.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №360/2904/20 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №360/2904/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 08 лютого 2021 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар