Справа № 280/3970/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 280/3970/20
(суддя Лазаренко М.С., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Скан Транс» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №280/3970/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Скан Транс» до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов Скан Транс» 15 червня 2020 року звернулось до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, згідно з яким просить визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №173570 від 25.02.2020, №173217 від 08.01.2020, №173696 від 10.03.2020, №173317 від 21.01.2020, № 173316 від 21.01.2020.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад правопорушення за яке на нього накладено штраф оскаржуваними постановами, оскільки відповідачем не проводилися зважування ні автомобілів ні напівпричепів позивача. Також позивач зазначає про те, що при перевезенні подільного товару жодного дозволу не видається. Посилається на те, що обов`язок щодо заповнення тахокарт покладається виключно на водія. При цьому перевізник має забезпечити водія бланками тахокарт та надати їх водію (що було зроблено), тому відповідальність за недотримання водіями обов`язку заповнення тахокарти безпідставно покладена на TOB «Азов Скан Транс» як перевізника.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було дотримано встановлених законодавством України в сфері автомобільного транспорту норм щодо оформлення щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку водія, у зв`язку із чим у відповідача були наявні підстави для застосування штрафу згідно з абзацем 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ. При цьому, суд першої інстанції зробив висновок про те, що з актів вбачається, що загальна маса транспортних засобів перевищувала допустиму масу транспортних засобів, в той час як позивачем до суду не надано жодного доказу на спростування зазначених в актах відповідача обставин. Більш того, позивач посилається на помилкове твердження про те, що не може нести відповідальність за відсутність у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, оскільки видачу таких дозволів для перевезення подільних вантажів не передбачено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, що мають значення для її вирішення та в діях позивача відсутній склад правопорушення за яке на нього накладено штраф оскаржуваними постановами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що посадовими особами відповідача за результатами перевірки транспортного засобу «Сканія» д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Азов Скан Транс» складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №185852 від 07.02.2020 року (а.с.12), №185419 від 04.01.2020 року (а.с.14), №185413 від 20.12.2019 року (а.с.16), № 202193 від 02.02.2020 року (а.с.18), №185352 від 10.12.2019 року (а.с.20).

Зазначеними актами зафіксовано перевищення ТОВ «Азов Скан Транс» встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% та 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

При цьому, актом №185852 від 07.02.2020 року (а.с.12) зафіксовано відсутність у водія ОСОБА_1 щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку водія тахокарти за 07.02.2020 року.

На підставі вищезазначених актів відповідачем було винесено рішення про притягнення позивача до відповідальності, а саме постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу:

№173570 від 25.02.2020, відповідно до якої на позивача, на підставі абз.16, ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 34000 грн. (а.с.13);

№173316 від 21.01.2020, відповідно до якої на позивача, на підставі абз.16, ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 34000 грн. (а.с.15);

№173317 від 21.01.2020, відповідно до якої на позивача, на підставі абз.16, ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 34000 грн. (а.с.17);

№173696 від 10.03.2020, відповідно до якої на позивача, на підставі абз.16, ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 34000 грн. (а.с.19);

№173217 від 08.01.2020, відповідно до якої на позивача, на підставі абз.15, ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», накладено штраф у розмірі 17000 грн. (а.с.21).

Законність та обґрунтованість зазначених постанов є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу тягне за собою накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу тягне за собою накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, позивача притягнуто до відповідальності за порушення абзаців 15 та 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ, тобто за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Між тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що оскражувані постанови не містять інформації щодо притягнення позивача до відповідальності за відсутність у водія ОСОБА_1 щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку водія тахокарти за 07.02.2020 року.

Згідно із частиною другою статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено статтею 48 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пункту 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Тобто, за результатом габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Пунктом 20 та 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 встановлено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було складено акти за формою встановленою додатком 3 до вищезазначеного порядку в яких зазначено про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% та 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Однак, складені відповідачем акти не містять інформації щодо габаритно-вагових норм атомобіля позивача на час зупинки такого транспортного засобу, яка б свідчила про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм позивачем.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач отримавши копію позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження у справі (а.с.48) не скористався своїм правом для надання відзиву на позовну заяву і доказів, зокрема довідки про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення, яка передбачена пунктом 18 Порядку №879, та до суду її не надав, а отже доказів перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм суду відповідачем не надано.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що складені відповідачем акти містять лише загальну інформацію щодо відсоткового розміру перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, проте не містить інформації щодо габаритно-вагових норм автомобіля позивача на час зупинки такого транспортного засобу, яка б свідчила про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм позивачем.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає про те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу взагалі не здійснювався, відповідач протилежного не довів, доказів здійснення такого контролю до суду не надав.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує і на тому, що положення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлюють різну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 10% та на 20%. Не надання відповідачем інформації (довідки передбаченої пунктом 18 Порядку №879) щодо габаритно-вагових норм автомобіля позивача на час зупинки такого транспортного засобу унеможливлює ідентифікування допущеного порушення, а саме можливості встановити відсотковий розмір перевищення габаритно-вагових норм, та як наслідок встановити склад інкримінованого позивачу правопорушення.

Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів перевищення транспортним засобом позивача встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 10% та на 20%, суд апеляційної інстанції зробив висновок про протиправність оскаржуваних постанов та як наслідок наявності підстав для їх скасування.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не повно встановив обставини справи та допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Скан Транс» - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі №280/3970/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №173570 від 25.02.2020 року, №173217 від 08.01.2020 року, №173696 від 10.03.2020 року, №173317 від 21.01.2020 року, № 173316 від 21.01.2020 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко