Справа № 520/8471/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.Справа № 520/8471/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року (суддя Панченко О.В.; м. Харків) по справі № 520/8471/2020

за позовом Представництва "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ"

до Державної податкової служби України третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО"

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представництво "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ" (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі по тексту відповідач, ДПС України), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙТРАНСАВТО», в якому просить суд:

- визнати протиправними дії державної податкової служби України щодо неприйняття податкової накладної №2 від 26.12.2019 та реєстрації податкової накладної №2 від 26.12.2019 на наступний день після первинного направлення на реєстрацію у ЄРПН та фактичного отримання контролюючим органом - 16.01.2020;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 26.12.2019 днем первинного направлення на реєстрацію у ЄРПН та фактичного отримання контролюючим органом - 15.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки, податкова накладна №2 від 26.12.2019 складена Представництвом "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ" та направлена на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних вчасно, а саме до 20:00 години 15.01.2020, тобто протягом операційного дня. ДПС України зобов`язано було здійснити автоматизовану перевірку податкової накладної №2 від 26.12.2019 у день її надходження на реєстрацію, а саме 15.01.2020, і цього ж дня направити платнику податків відповідну квитанцію, проте, квитанцію №1 Представництво отримало 16.01.2020 о 09:09 год.. Таким чином, оскільки протягом операційного дня 15.01.2020 ДПС України не надіслано представництву квитанцію про неприйняття податкової накладної №2 від 26.12.2019, вказує, що податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН саме 15.01.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі № 520/8471/2020 адміністративний позов Представництва "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ" до Державної податкової служби України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправними дії державної податкової служби України щодо неприйняття податкової накладної №2 від 26.12.2019 року на наступний день після первинного направлення на реєстрацію у ЄРПН та фактичного отримання контролюючим органом - 16.01.2020 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 26.12.2019 р. днем первинного направлення на реєстрацію у ЄРПН та фактичного отримання контролюючим органом - 15.01.2020 року.

Стягнуто на користь Представництва "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ" (вул.Короленка, буд.18, к.В-2, м.Харків, 61003, ) судовий збір в розмірі 6306 (шість тисяч триста шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053, ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі № 520/8471/2020 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивач надіслав на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну № 2 від 26.12.2019, проте податковим органом квитанцією № 1 від 15.01.2020 позивача повідомлено, що документ не може бути прийнято (підставою для прийняття такого рішення контролюючого органу слугувало те, що загальна сума податкової накладної № 2 від 26.12.2019 разом з ПДВ складала 36438994,08 грн. (сума ПДВ - 6073165,68 грн.), однак зазначена сума перевищувала реєстраційний ліміт для реєстрації податкової накладної, що станом на зазначену дату становив 5343709,22 грн.). Оскільки платником не було дотримано норм чинного законодавства, а саме приписів пунктів 200-1.3 ст. 200-1 ПК України, вважає, що ДПС України, приймаючи спірне рішення, діяла у межах повноважень та у відповідності до чинних нормативно-правових актів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Третя особа, у надісланих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях, вказала, що при автоматичному зменшенні розміру реєстраційного ліміту Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТРАНСАВТО" за результатами реєстрації в ЄРПН податкової накладної №20 від 26.12.2019 на суму 4408412,40 грн., яка відбулась о 19:35:01 год. 15.01.2020, повинно відбуватись автоматичне збільшення реєстраційного ліміту на ту ж саму суму у його контрагента - Представництва "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ", тобто о 19:35:01 год. 15.01.2020.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що Представництво "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ" зареєстровано у встановленому законодавством порядку, як юридична особа.

15 січня 2020 року о 19:53:12 год. позивачем направлено на реєстрацію до контролюючого органу податкову накладну від 26.12.2019 №2.

У зв`язку із збільшенням ліміту для реєстрації податкової накладної позивач о 22:57 год. 15.01.2020 повторно направив на реєстрацію податкову накладу від №2 від 26.12.2019, яка була зареєстрована в ЄРПН 16.01.2020 о 08:00:00 за №.

З матеріалів справи також встановлено, що позивачем отримана квитанція №1 16 січня 2020 року о 09:09 год., в якій зазначено: "Документ не прийнято. При необхідності виправте документ та надішліть його знову. Виявлені помилки/зауваження: Документ не може бути прийнятий сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування".

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до абз. 1 п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац п`ятий цього пункту).

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції (абз. 5 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз. 13 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється з урахуванням граничних строків, зокрема: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, як це передбачено абзацом сімнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі також - порядок №1246).

Цей Порядок визначає механізм внесення до ЄРПН відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї. Так, згідно з положеннями пунктів 2, 8 Порядку №1246, податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість - постачальником (продавцем) (крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця); платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункти 10, 11 Порядку №1246).

Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться визначені цим пунктом перевірки, за результатами яких формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 14 Порядку №1246).

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2020 року о 19:53:12 год. позивачем направлено на реєстрацію до контролюючого органу податкову накладну від 26.12.2019 №2, тобто у межах граничного строку, визначеного ст. 201 ПК України.

У зв`язку із збільшенням ліміту для реєстрації податкової накладної позивач о 22:57 годині 15.01.2020 повторно направив на реєстрацію податкову накладу від №2 від 26.12.2019 року. Зазначена квитанція була зареєстрована в ЄРПН 16.01.2020 о 08:00:00 за №.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем також було отримано квитанцію №1 16 січня 2020 року о 09:09 годині, в якій зазначено: "Документ не прийнято. При необхідності виправте документ та надішліть його знову. Виявлені помилки/зауваження: Документ не може бути прийнятий сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування".

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що квитанція про неприйняття документу повинна бути надіслана протягом операційного дня, контролюючий орган не мав правових підстав для надіслання квитанції про неприйняття документу на наступний день після подання податкової накладної на реєстрацію.

Колегія суддів зазначає, що аналіз приписів ст. 201 ПК України свідчить, що процедура реєстрації податкової накладної в ЄРПН містить дві окремі стадії:

1) надіслання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування);

2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН.

Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДПС.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо неприйняття податкової накладної №2 від 26.12.2019 та реєстрації податкової накладної №2 від 26.12.2019 на наступний день після первинного направлення на реєстрацію у ЄРПН та фактичного отримання контролюючим органом - 16.01.2020.

Колегія суддів відхиляє доводи податкового органу, що податкова накладна № 2 від 26.12.2019 на суму 36438994,08 грн. (сума ПДВ - 6073165,68 грн.), перевищувала суму ліміту на рахунку ПДВ, оскільки ненадходження 15.01.2020 квитанції про неприйняття цієї податкової накладної із підстав такого перевищення унеможливило перерахування позивачем потрібної суми коштів із свого поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №2 від 26.12.2019 днем первинного направлення на реєстрацію у ЄРПН та фактичного отримання контролюючим органом - 15.01.2020, складену Представництвом "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ", колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи NR(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 N7, суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 26.12.2019, складену Представництвом "ГОКШІН ІНШААТ ГИДА ТУРІЗМ БІЛІШІМ ТЮКЕТІМ МАЛЛАРИ ПАЗАРЛАМА МАДЕНДЖІЛІК ВЕ ПРОЖЕ МЮШАВІРЛІК ХІЗМЕТЛЕРІ САНАЙІ ВЕ ТІДЖАРЕТ ЛІМІТЕТ ШІРКЕТІ" датою її подання на реєстрацію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України вбачається, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 року по справі № 520/8471/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року