Справа № 520/9/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05.02.2021 р. справа №520/9/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 04.01.2021р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 05.01.2021р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 21.01.2021р.

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області з приводу не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016р. по 01.09.2020р.; 2) зобов`язання нарахувати та виплатити відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. по справі №520/4773/2020 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період 01.01.2016р.-01.09.2020р. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (затверджений постановою КМУ від 21.02.2001р. №159), розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що мала місце затримка у виплаті пенсії, а вказана обставина зумовлює нарахування компенсації у порядку Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - адміністративний орган, пенсійний орган, владний суб`єкт, ГУ, Управління) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що відсутні підстави для виплати компенсації, адже платіж мав разовий характер.

Відзив на позов надійшов до суду лише 05.02.2021 р.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років у порядку Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Між заявником та ГУПФУ в Харківській області мав місце спір з приводу повноти та розміру виплати пенсії.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. по справі №520/4773/2020 позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено; визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо не перерахунку та не виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до довідки № 100/33524- від 24.03.2018 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській област; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) у розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до довідки № 100/33524- від 24.03.2018 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області з 01.01.2016р., здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016р., з урахуванням проведених платежів.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем був проведений перерахунок пенсії заявника.

Платежу на перерахування боргу (недоплати), обчисленого на виконання судового рішення пенсійний орган не проводив.

Викладені обставини відповідачем не заперечені і не спростовані.

18.11.2020р. заявник звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про нарахування компенсації втрати частини доходів.

За результатами розгляду цього звернення заявника владним суб`єктом була вчинена відмова, котра оформлена листом від 15.12.2020 р. №10165-15476/С-02/8-2000/20, яку владний суб`єкт мотивував тим, що рішення суду не містило зобов`язань щодо виплати компенсації втрати частини доходу.

Лише до платежу з виплати пенсії за січень 2021р. пенсійним органом були включені щомісячні недоплати за період вересень 2020р.-грудень 2020р., тобто платежі за проміжок часу, котрий був не охоплений рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. по справі №520/4773/2020

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення владного суб`єкта з приводу виплати пенсії з нарахуванням компенсації, заявник ініціював даний спір.

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі №815/1226/18 пенсійні спори за позовами громадян підлягають розгляду без застосування строку давності.

Тому, вирішуючи спір по суті і перевіряючи відповідність закону оскарженого діяння владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, спеціальним законом чітко передбачено правило нарахування компенсації втрати частини доходів у спірних правовідносинах.

Аналогічне за змістом правило міститься і в положеннях загальної норми права - ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням обставини проведення виплати на користь заявника пенсії саме за рішенням суду (а не унаслідок власного вільного та невимушеного волевиявлення) слід вважати доведеним факт існування вини у діянні тероргану ПФУ з приводу пенсійного забезпечення заявника.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Суд вважає, що проведення виплат на виконання рішень суду не змінює правової природи та характеру тих правовідносин, у яких виник спір як правовідносин з приводу виплати пенсії, тобто проведення регулярних, постійних та систематичних виплат коштів на користь фізичної особи - громадянина.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

У силу ч. 2 ст. 2 цього закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Суд зазначає, що з урахуванням правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі №815/1226/18 та постанови Верховного Суду від 30.07.2020р. у справі №461/5775/16-а положення ст.2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у силу ч.5 ст.242 КАС України слід тлумачити як відсутність будь-яких правових перепон для цього.

Оскільки факт отримання позивачем виплат за пенсією (як регулярного щомісячного платежу) не у повному обсязі внаслідок протиправного діяння владного суб`єкта було встановлено судовим рішення, то суд у даному конкретному випадку не знаходить правових підстав для звільнення владного суб`єкта від виконання обов`язку за ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. по справі №520/4773/2020 було охоплено період часу з 01.01.2016р. по дату ухвалення судового акту, тобто по 25.05.2020р.

Доказів нарахування компенсації втрати частини доходу у зв"язку із виплатою пенсії у неповному обсязі, відповідач - пенсійний орган у ході розгляду справи до суду не подав, хоча у силу ч.2 ст.77 КАС України мав виконати такий обов`язок.

Відсутність події нарахування компенсації у даному конкретному випадку з невідворотністю призводить і до відсутності події виплати компенсації.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства є рішення та діяння (дія чи бездіяльність) владних суб`єктів.

Зміст рішення владного суб`єкта розтлумачено законодавцем у положеннях п.п. 18 і 19 ч.1 ст.4 КАС України.

Окрім того, суд вважає за можливе у порядку ч.6 ст.7 КАС України застосувати до спірних правовідносин загальні визначення змісту рішення, дії та бездіяльності владного суб`єкта, котрі наведені у п.п.1, 2 і 3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України та згідно з якими рішення владного суб`єкта - це письмовий акт, дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта, бездіяльність владного суб`єкта - це невиконання обов`язку.

Відмова ж владного суб`єкта як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні владного суб`єкта, так і в дії владного суб`єкта, котра має певну документальну фіксацію.

Тому, належним і ефективним способом захисту є як вимога про визнання неправомірної дії владного суб`єкта з приводу відмови, так і вимога про визнання протиправною відмови, оформленої відповідним письмовим документом, зокрема, і листом.

У спірних правовідносинах відмова адміністративного органу у нарахуванні компенсації втрати частини доходів оформлена листом, існування якого свідчить про закінчення процедури розгляду і вирішення звернення заявника, і є перешкодою для вчинення за цим зверненням будь-яких волевиявлень управлінського характеру.

Разом із тим, замість вчинення бездіяльності (на чому помилково наполягає заявник), пенсійним органом була вчинена відмова у перерахунку пенсії, письмово оформлена відповідним листом.

Визнавши підтвердженим факт порушення суб`єктивного права заявника на отримання пенсії у належному розмірі не бездіяльністю, а рішенням пенсійного органу у вигляді письмової відмови, суд вважає за необхідне застосувати інститут виходу за межі позову згідно ч.2 ст.9 КАС України, визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та обтяжити адміністративний орган обов`язком нарахувати та виплатити спірну компенсацію.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Примусове спонукання владного суб`єкта до виконання норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» є ефективним та дієвим способом захисту порушеного права.

У зв"язку зі відсутністю доказів існування у владного суб`єкта наміру на порушення законодавства у майбутньому, посилання заявника на положення підзаконних нормативно-правових актів слід визнати юридично неспроможними і звернутими наперед у часі.

Тому ці вимоги слід відхилити.

Слід відхилити і вимоги про нарахування компенсації саме за період 01.01.2016р.-01.09.2020р., позаяк за відсутності платежів на погашення боргу за період часу 01.01.2016р.-25.05.2020р. ці вимоги суперечать інтересам заявника, обмежуючи у часі тривалість затримки.

Компенсація повинна бути нарахована або на дату виплати, або на дату набрання законної сили даним рішенням суду, тобто значно пізніше від календарної дати - 01.09.2020р.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оформлену листом від 15.12.2020 р. №10165-1547С-02/8-2000/20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх; ідентифікаційний код - 14099344) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) компенсації втрати доходу за платежами по судовому рішенню у справі №520/4773/2020 у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення у повному обсязі виготовлено 28 вересня 2020 року; підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко