Справа № 184/2101/20
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/2101/20
Номер провадження 2-а/184/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 2-го батальйону 2-ої роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шкірманова Микити Васильовича «про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові посилається на те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП, а саме 16.11.2020 року о 15.43 годині в м. Кривий Ріг по проспекту Гагаріна, 38, керуючи автомобілем HONDA CIVIC, номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , здійснив рух на перехресті на заборонений червоний сигнал світлофора, чим своїми діями порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України. Позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки своїми діями він не здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Надав суду заперечення на відзив, в якому просить скасувати постанову та провадження у справі закрити. Посилається на те, що у відзиві на адміністративний позов відповідач заперечує проти скасування постанови і як на підставу своїх заперечень посилається на відеозапис «Факт правопорушення», зазначивши, що з нього вбачається, як позивач, керуючи транспортним засобом на регульованому перехресті, здійснює рух на заборонений червоний сигнал світлофору. Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора. В оскаржуваній постанові фабула правопорушення зазначена інша: «Здійснив рух на перехресті на заборонений червоний сигнал світлофора». Отже, вважає, що він не вчинив правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення. Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення ПДР при винесенні оскаржуваної постанови не було надано, в графі 7 «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів, не міститься інформація про будь-яку відео-фіксацію правопорушення. У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення, які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові. Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав суду диск з відеозаписом. Вважає, що відеозапис з нагрудного відео реєстратора є неналежним та недопустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Разом з тим, ч. 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування такої правомірності покладається на відповідача. За приписами ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинна подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. У відповідності до вимог ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Велика Палата Верховного Суду 14 лютого 2019 року по справі №9901/43/19(П/9901/43/19) ухвалила, що, відповідно до пп. 15.1 пп. 15 п. 1 розділу VIІ «Перехідні положення» КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом. При цьому учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Таким чином, саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного доказу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним, а отже, належним доказом у справі. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2018р. у справі №226/1204/18, від 04.12.2018р. у справі №2340/3060/18, від 23.11.2018р. у справі №813/1368/18, від 14.12.2018р. у справі №804/3580/18. Отже, як оригінал, так і копія електронного документа обов`язково мають бути засвідченні електронним цифровим підписом. Враховуючи, що відповідач не надіслав йому з копією відзиву долучений до нього доказ (а саме диск з відеозаписом), а також те, що наявний на диску відеозапис не засвідчений електронним цифровим підписом, вважає, що у суду відсутні підстави брати до уваги диск з відеозаписом, поданий разом із відзивом відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просить в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Посилається на те, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Відповідно до п. 8.7.3 (e) ГІДР України, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків. Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух. Так, під час патрулювання ним 16.11.2020 року було помічено транспортний засіб Honda Civic, номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривий Ріг під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи вищевказаним транспортним засобом на регульованому перехресті, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (e) ПДР України. Згідно ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після того, як даний транспортний засіб був зупинений, він підійшов до позивача, представився згідно з п. 3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» повідомив про те, що ведеться відео фіксація та причину зупинки. Після чого попросив пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб. Потім перейшов до розгляду справи, зачитав позивачу його права, зазначені в ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Після з`ясування усіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України; поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, ним було законно та обґрунтовано з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №343492 від 16.11.2020 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 та КУпАП. Щодо твердження позивача, що ним не було вчинено адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення стягнення у вигляді штрафу 425грн., то з відеозапису «Факт правопорушення», який був доказом вчинення позивачем порушення ПДР України, чітко вбачається, як позивач, керуючи транспортним засобом, на регульованому перехресті здійснює рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушує п. п. 8.7.3 (е). Щодо позовних вимог в частині визнання дій незаконними, то відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: - залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; - змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Виходячи з вищевикладеного, вважає свої дії законними. Щодо твердження позивача, що ним було порушено ст.283 КУпАП, а саме не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відео фіксація, в графі 6 постанови серії ЕАМ №343492 від 16.11.2020 року зазначено технічний засіб за допомогою, якого здійснювалася фіксація правопорушення. Щодо незаконного розгляду справи на місці, то інспектор патрульної поліції має право розглядати справу про адміністративне правопорушення "на місці скоєння правопорушення" згідно з ч.6 ст.276 КУпАП, а саме: законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до п.2.3 у розділі «Установив» Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках, визначених у ст. 258 КУпАП, фактично відбувається у скороченому провадженні. Вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Та ще те, що «скорочене провадження у справах, які зазначені у ст.258 КУпАП про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення». Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем знаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу." Щодо стягнення судового збору, то оскільки згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно з висновком, наведеним у рішенні Конституційного Суду України № 12/рп-2001 від 03.10.2001р., не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих, бюджетів або боржників, прийнятих судами визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845. Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у нього, як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП Постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписами, які додаються на оптичному носії.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 16.11.2020 року Поліцейським 2-го батальйону 2-ої роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шкірмановим Микитою Васильовичем винесено постанову по справі про адміністративне порушення серії ЕАМ №343492 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень. З вищевказаної постанови вбачається, що 16.11.2020 року о 15.43 годині в м. Кривий Ріг по проспекту Гагаріна, 38, керуючи автомобілем HONDA CIVIC, номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 , здійснив рух на перехресті на заборонений червоний сигнал світлофора, чим своїми діями порушив п. 8.7.3 «е» ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, 26.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського 2-го батальйону 2-ої роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шкірманова М.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Натомість, відповідач безпідставно посилається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач під час руху порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.7.3 «е» ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

У оскаржуваній постанові фабула правопорушення зазначена інша: «Здійснив рух на перехресті на заборонений червоний сигнал світлофора».

Отже, позивач не вчинив правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відсутня подія адміністративного правопорушення.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення ПДР при винесенні оскаржуваної постанови не було надано, в графі 7 «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів, не міститься інформація про будь-яку відео-фіксацію правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення, які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав суду диск з відеозаписом.

Суд вважає, що відеозапис з нагрудного відео реєстратора є неналежним та недопустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Разом з тим, частиною другою цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування такої правомірності покладається на відповідача. За приписами статті 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. У відповідності до вимог ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Велика Палата Верховного Суду 14 лютого 2019 року по справі №9901/43/19(П/9901/43/19) ухвалила, що, відповідно до пп. 15.1 пп. 15 п. 1 розділу VIІ «Перехідні положення» КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом. При цьому учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Таким чином, саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного доказу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним, а отже, належним доказом у справі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2018 р. у справі №226/1204/18, від 04.12.2018 р. у справі №2340/3060/18, від 23.11.2018 р. у справі №813/1368/18, від 14.12.2018 р. у справі №804/3580/18. Отже, як оригінал, так і копія електронного документа обов`язково мають бути засвідченні електронним цифровим підписом.

Враховуючи, що відповідач не надіслав позивачу з копією відзиву долучений до нього доказ (а саме диск з відеозаписом), а також те, що наявний на диску відеозапис не засвідчений електронним цифровим підписом, у суду відсутні підстави брати до уваги диск з відеозаписом, поданий разом із відзивом відповідача.

Судом вказаний диск був досліджений, однак з його змісту не вбачається в діях ОСОБА_4 порушень ПДД України та складу правопорушення, щодо якого було складено протокол працівниками поліції.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У свою чергу, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Необхідні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу та події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У свою чергу, відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

-розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ч.1 ст.290 КАСУ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач повинен довести, що позивач порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху в частині того, що керуючи транспортним засобом, порушив проїзд на заборонений червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, які забороняють рух. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження відповідача, викладені письмово, є припущенням. А тому заперечення вказаної особи, викладені у відзиві та поясненнях, є недоведеними та безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин постанову не можна визнати законною, так як у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУПАП.

Крім того, відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд встановив відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC д/н НОМЕР_1 , порушив п.8.7.3. «е» ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, які забороняють рух, тому відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП суд закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 5, 6-8, 10, 19, 20, 25, 79, 242-246, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Поліцейського 2-го батальйону 2-ої роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шкірманова Микити Васильовича «про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення» задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №343492 від 16.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП до штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено 02.02.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш