Справа № 500/1368/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1368/19 пров. № А/857/14665/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду, головуючий суддя Дерех Н.В., постановлена у м. Тернополі, повний текст ухвали складено 09.10.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Управління МВС України в Тернопільській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправним і скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Управління МВС України в Тернопільській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Тернопільській області від 15.04.2019 року №4 о/с По особовому складу; скасувати протокол від 15.03.2019 року комісії ГУНП в Тернопільській області; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про бажання подальшого проходження служби у лавах Національної поліції у відповідності до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію"; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , для зайняття рівнозначної посади відповідно пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" в кримінальній поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та видати з цього приводу відповідний наказ; зобов`язати УМВС України в Тернопільській області провести перерахунок вислуги років у відповідності до особової справи позивача і після звільнення зі служби УМВС України у Тернопільській області 07.08.2015 року з вислугою 15 років 05 місяців 02 дні, дорахувати до вислуги років строк служби поновленого судами, який становитиме 19 років 01 місяць 21 день; стягнути з УМВС України в Тернопільській області на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку за 2015, 2016, 2017 р.р. та компенсацію за час затримки виплати; зобов`язати УМВС України в Тернопільській області перераховувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що становить 19 років; стягнути з УМВС України в Тернопільській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 16.01.2019 року по 11.02.2019 року та з 16.04.2019 року про час винесення рішення у справі; зобов`язати УМВС України в Тернопільській області перерахувати заробітну плату з 12.02.2019 року по 15.04.2019 року відповідно до соціальної гарантії держави щодо мінімальної місячної заробітної плати у 2019 році.

26.06.2020 року ухвалою суду дану позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску; сплатити судовий збір у розмірі 2522,40 грн та подати до суду докази такої сплати; уточнити зміст пункту 4 прохальної частини позовної заяви шляхом зазначення дати заяви ОСОБА_1 про бажання подальшого проходження служби у лавах Національної поліції у відповідності до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національної поліції", а також подати належним чином завірену копію такої заяви.

13.08.2020 року на виконання вимог вище вказаної ухвали, позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив: поновити та продовжити строк звернення до суду, врахувавши обставини висвітлені у цій заяві та запереченнях на клопотання УМВС, ГУНП від 01.07.2020 року; звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, що складає 2522,40 грн.; позовну вимогу п. 4 розглянути із врахуванням уточнення визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.02.2019 року про бажання подальшого проходження служби у лавах Національної поліції установленого Постановою Восьмого апеляційного адміністративного Суду від 15.01.2019 року відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Національну поліцію.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду, з підстав пропущення строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на неї, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, судом неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржена ухвала суду є незаконною, оскільки позивач сумлінно намагався вирішити спірне питання у досудовому порядку, звернувшись до голови ліквідаційної комісії із письмовою заявою відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України та після отримання негативної відповіді змушений був звернутись до суду

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано після закінчення місячного строку звернення до суду, встановленого законодавством. При цьому, позивачем не в повному обсязі виконані вимоги ухвали суду від 26.06.2020 року про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).

Згідно з п. 5 частини першої ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У силу вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, ч. 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний місячний строк звернення до суду, недотримання, якого є підставою для залишення такого позову без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено.

Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Підсумовуючи зазначене вище, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Відтак, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

При цьому, порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 440/3408/19 та в ухвалі від 24.06.2020 року у справі № 9901/277/19.

Так, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 3 вказаної статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У той же час, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржує наказ УМВС України в Тернопільській області від 15.04.2019 року №4 о/с "По особовому складу".

Згідно матеріалів справи позивач отримав копію оскаржуваного наказу 15.04.2019 року, що підтверджується його особистим підписом.

Тобто, про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізнався ще 15.04.2019 року.

Однак з позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся 18.06.2019 року, що підтверджується відтиском штампу вх.№1697/19, тобто з пропущенням місячного строку звернення до суду з позовом щодо прийняття, її проходження, звільнення з публічної служби.

Тобто з пропуском місячного строку для звернення до суду встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Щодо покликання позивача на те, що він намагався вирішити спірне питання у досудовому порядку та 17.04.2019 року звертався до голови ліквідаційної комісії із письмовою заявою, в якій просив скасувати наказ №4 від 15.04.2019 року, проте лише 21.05.2019 року отримав негативну відповідь, а тому перебіг строку звернення до суду для оскарження даного наказу починається з 21.05.2019 року колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції вірно врахував позицію Верховного суду від 06.03.2019 року в аналогічній справі №804/2536/16, коли позивач пояснив пропуск звернення до суду досудовим вирішенням спору, а саме - зверненням до керівництва органу, суд обґрунтовано зазначив про відсутність підстав до застосування положень наведеної норми до позивача, оскільки процедура досудового вирішення спору у справах щодо проходження громадянами публічної служби чинним законодавством не передбачена.

Колегія суддів зазначає, що причини, якими позивач обґрунтовує пропуск строку звернення до суду (досудове вирішення спору), є неповажними та не перешкоджали останньому оскаржити наказ про звільнення у встановлений процесуальним законом термін.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даному випадку, звернення ОСОБА_1 до голови ліквідаційної комісії із письмовою заявою, в якій він просив скасувати наказ №4 від 15.04.2019 року (в порядку досудового врегулювання спору) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, так як у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби досудове врегулювання спору не передбачене.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Таким чином, ОСОБА_1 подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 500/1368/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Р. Й. Коваль
Повний текст ухвали складено 05.02.2021 року.