Справа № 420/13512/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 02.12.2020 року у справі №420/11662/20 було відкрито спрощене позовне провадження, роз`єднано позовні вимоги позивача у самостійні провадження.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивачу з 90% на 89% сум грошового забезпечення; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 90% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.05.2006 року, за весь період без обмеження строком; здійснення виплати донарахованих коштів невідкладно та однією сумою; здійснення донарахування та виплати неодержаних ним сум за минулий час з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; встановлення контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання у місяці, що йде за місяцем, в якому судове рішення набрало чинності, було передано для розгляду судді Білостоцькому О.В.

Зазначеній справі присвоєно порядковий номер №420/13512/20.

В обґрунтування позовних вимог у справі №420/13512/20 позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яка йому була призначена 18.08.1996 року в розмірі 90% грошового забезпечення. При цьому ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС під час проходження служби, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 3).

Водночас, як стверджує позивач у позові, відповідачем з 01.05.2006 року йому було протиправно зменшено основний розмір пенсії з 90% на 89% грошового забезпечення.

Разом з тим, ОСОБА_1 не погоджується із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому звернувся в порядку адміністративного судочинства за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до провадження, у справі №420/13512/20 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

15.01.2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 41-45), з якого вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області позов не визнає та зазначає про правомірність здійсненного перерахунку та виплати позивачу пенсії у розмірі 89% від його грошового забезпечення з 01.01.2008 року.

21.01.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 69-70), в яких відповідач додатково зазначив, що позивачу, згідно із розрахунку 33 років вислуги років, з 18.08.1996 року було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з відсоткового розміру 90%.

Такий відсотковий розмір пенсії позивачу був призначений відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 29.04.2006 року, якою передбачалось збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10 процентів відповідних сум грошового забезпечення особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесених до 1-ї категорії постраждалих, та на 5 процентів - особам, віднесеним до 2-ї та 3-ї категорій.

Разом з тим, з 29.04.2006 року відповідно до Закону України від 04.04.2006 року №3591-IV Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців було внесено зміни до статті 13 вищезазначеного Закону, та виключено положення щодо вказаного збільшення розміру пенсії за вислугу років особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби.

01.01.2008 року органами Пенсійного фонду України було проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, виходячи з 33 років вислуги в розмірі 89 відсотків від відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому перерахунок пенсій здійснювався з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008 року для відповідних категорій осіб, та чинної на цю дату редакції Закону, яка вже не передбачала збільшення розміру пенсії за вислугу років. Водночас, якщо внаслідок такого перерахунку розмір пенсії зменшувався, вона виплачувалася і виплачується в раніше встановленому розмірі.

Крім того, відповідач зазначив, що Одеським окружним адміністративним судом розглядались позовні вимоги позивача, які стосувались відсоткового розміру його пенсії, та рішенням від 15.03.2018 року у справі №815/468/18 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії позивачу, виходячи саме з 89% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач також зазначив про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами у справі №420/13512/20, та про необхідність залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

13.01.2021 року та 18.01.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшли відповіді на відзив (а.с. 30-38, 62-67) та відповідь на додаткові пояснення відповідача (а.с.75-79).

Заперечень на відповідь на відзив Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області у справі №420/13512/20 до суду надано не було.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує з 18.08.1996 року пенсію за вислугою років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с. 53).

При цьому позивач є особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджено копією посвідчення НОМЕР_1 (категорія 3) (а.с. 21).

До 01.01.2008 року основний розмір пенсії позивача (вислуга років 33 років із урахуванням участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, категорія 3, складав 90% грошового забезпечення, а саме у сумі 5 278,44 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48).

01.01.2008 року у зв`язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №1294) на підставі довідки про грошове забезпечення, наданої Управлінням Служби безпеки України в Одеській області (а.с. 56), пенсійним органом позивачу було проведено перерахунок пенсії.

При цьому відповідно до протоколу з пенсійної справи позивача №N/А6987 СБУ пенсія ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2008 року, обраховувалась, виходячи з 89% від сум грошового забезпечення, та становила 5367,46 грн. (а.с.48 зв. бік).

Позивач не погоджується із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення йому відсоткового розміру пенсії, зокрема з 90% на 89%, та оскаржує їх в Одеському окружному адміністративному суді в межах адміністративної справи №420/13512/20.

Суд при розгляді цієї справи зазначає, що клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду задоволенню не підлягає, з огляну на наступне.

Так відповідно до позиції Верховного Суду від 19.06.2018 року по справі №646/6250/17 адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, як підставу відмови у задоволенні позову, у справах з вимогами, які пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою доходу як складової конституційного права на соціальний захист, до якого належить, зокрема, й пенсія.

Крім того Верховний Суду у постанові від 19.03.2019 року у справі №806/1952/18 також зазначив, про неможливість застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Великою палатою Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі №815/1226/18 було зазначено, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Також Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2020 року по справі №815/460/18 було вказано, що немає строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, дослідивши адміністративний позов, відзив ГУ ПФУ в Одеській області, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як встановлено судом, спір у даній справі виник з приводу зменшення позивачу відсоткового розміру пенсії за вислугу років з 90% до 89% від розміру грошового забезпечення при проведенні її перерахунку на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-ХII).

Цей закон є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до положень цього закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій, звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на 1996 рік, тобто на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно пункту «в» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Так судом встановлено, що позивачу з урахуванням вислуги років (33 роки) та максимального можливого розміру пенсії, встановленого пунктом «в» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсія мала бути призначена у максимальному розмірі - 85%. Водночас враховуючи, що позивач є особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесений до категорії 3, йому було збільшено пенсію на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення, у зв`язку з чим загальний розмір пенсії ОСОБА_1 склав на той час 90% сум грошового забезпечення.

В подальшому, пунктом 9 Закону України від 04 квітня 2006 року №3591-IV "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" (далі - Закон №3591-IV), який набрав чинності 29 квітня 2006 року, було внесено зміни до статті 13 Закону №2262-XII, зокрема, пункт «в» вказаної статті викладено у такій редакції:

«в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)".

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів».

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд доходить висновку, що з 1 січня 2008 року стаття 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала 5-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 3, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України була відсутня. З огляду на зазначене, правових підстав для нарахування вищенаведеної 5-процентної доплати для зазначеної категорії військовослужбовців не було.

Вказаний правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду зазначеною у постанові від 21.03.2019 року у справі № 275/383/17, від 08.05.2018 року у справі №752/17929/13-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зазначити, що 07.11.2007 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1294, якою встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб та передбачався перерахунок пенсії, виходячи з грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, яке складалося з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 було затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45), згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-XІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 5 Порядку №45 передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.

Судом встановлено, що 01.01.2008 року пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивача та після його здійснення пенсія позивачу була обчислена у розмірі 89% від грошового забезпечення, виходячи із 33-х років вислуги ОСОБА_1 (50% (20 років вислуги) + 39% (13 років вислуги * 3%). При цьому доплата, яка була раніше передбачена законодавством для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, а в подальшому була скасована, пенсійним органом позивачу правомірно врахована не була.

Водночас суд бере до уваги, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження фактичного розміру пенсії ОСОБА_1 , а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Також суд зазначає, що позивач, вказуючи у позові про обмеження йому розміру пенсії, виходячи з 89% від суми грошового забезпечення саме з 01.05.2006 року, жодного доказу на підтвердження зазначених обставин до суду не надав, а судом таких обставин встановлено не було.

Разом з тим, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсія позивачу у розмірі 89% від суми грошового забезпечення почала нараховуватись та виплачуватись саме з 01.01.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем у справі №420/13512/20, на думку суду, доведено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при перерахунку пенсії позивачу 01.01.2008 року діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у справі слід відмовити.

При цьому в межах адміністративної справи №420/13512/20 судом не надається оцінка діям пенсійного органу щодо зменшення позивачу розміру пенсії з 89% від сум грошового забезпечення до 80%, та з 89% до 70%, оскільки зазначені правовідносини між ОСОБА_1 та органами Пенсійного фонду України були предметом розгляду в інших адміністративних справах, а саме №815/468/18 та №1540/3355/18.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.