Справа № 640/153/19
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року м. Київ № 640/153/19
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

Національної поліції України

третя особа Головне управління Національної поліції в Луганській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо неоформлення у місячний строк після завершення виконання полковником поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції відповідних документів та ненадання їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області оформити належним чином документи щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій у відповідності до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до наказу ГУ НП в Київській області № 1493 від 21.08.2017 року «Про направлення на стажування особового складу ГУ НП в Київській області» позивача направлено до ГУ НП в Луганській області для проходження стажування з 21.08.2017 року по 15.12.2017 року відповідно до займаної посади інспектора сектору реагування патрульної поліції. Відповідно до п. 2 наказу ГУ НП в Луганській області № 3061 від 23.08.2017 року на період проведення стажування прикомандирових працівників поліції позивача направлено до Станично-Луганського відділу поліції ГУ НП в Луганській області для використання в посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції, розташованого у стм. Станиця Луганська Луганської області, яка перебуває на лінії зіткнення в зоні проведення Антитерористичної операції. У зазначеному відділі поліції позивач проходив стажування безперервним терміном 93 доби в секторі превенції. За період служби виконував завдання поліції в умовах проведення Антитерористичної операції (приймав участь у заходах по забезпеченню публічної безпеки і порядку (охороні громадського порядку), у тому числі, під час проведення масових заходів та загрози масових безладів в зоні проведення Антитерористичної операції; виконував завдання по охороні прав і свобод людини, протидії злочинності тощо.

Після стажування позивач звернувся до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України з вимогою щодо розгляду поданих матеріалів та прийняття рішення про надання позивачу статусу часника бойових дій, а також позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо надання інформації про те, чи вчинилися відносно нього необхідні дії щодо формування відповідних документів та чи скеровувалися такі документи до Антитерористичного Центру при СБУ. З аналогічним зверненням позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області. Проте, позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій на підставі відсутності правових підстав, що на думку позивача, є протиправною діяльністю з боку керівництва Головного управління Національної поліції в Київській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 09.01.2019 року у адміністративній справі № 640/153/19 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлено, що відповідачі подали відзиви на адміністративний позов в яких вказали на відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та зазначили, що позивач був направлений наказом ГУ НП в Київській області № 1493 від 21.08.2017 року «Про направлення на стажування особового складу ГУ НП в Київській області» позивача відряджено з 21.08.2017 року по 15.12.2017 року до ГУ НП в Луганській області для проходження стажування як виду післядипломної освіти, яке не вбачає в собі участь у проведенні антитерористичної операції. За твердженнями відповідачів, стажування позивача хоч і проходило в районі проведення АТО, але не було пов`язане із виконання завдань, безпосередньо пов`язаних з проведенням заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів. Відтак, позивач помилково ототожнює поняття виконання функціональних обов`язків за посадою поліцейського на території АТО та безпосереднє залучення поліцейського до виконання завдань та участі в АТО. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач наказом АТЦ при СБУ до складу сил та засобів для безпосередньої участі в АТО не залучався, керівнику оперативного штабу не підкорювався, натомість підтверджується, що позивач проходив стажування під керівництвом заступника начальника сектору превенції Станично-Луганського ВП ГУ НП в Луганській області. На думку відповідачів, вказане свідчить про дію відповідачів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До суду також надійшли пояснення третьої особи щодо позову, відповідно до яких ГУ НП в Луганській області зазначає, що законодавством чітко визначені підстави для видачі довідки про безпосередню участь особи в АТО, а саме на підставі документів про безпосереднє залучення особи до виконання завдань АТО, які визначені п. 4 Порядку від 20.08.2014 року №413. Водночас, позивача направлено для проходження стажування, а не відрядження до району проведення АТО (у підпорядкування керівника АТЦ при СБУ) з метою виконання завдань, пов`язаних з безпосередньою участю в проведенні антитерористичної операції. Відтак, на думку ГУ НП в Луганській області, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 2 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області відповідно до наказу ГУ НП в Київській області від 10.03.2017 року № 181 о/с.

Відповідно до наказу ГУ НП в Київській області № 1493 від 21.08.2017 року «Про направлення на стажування особового складу ГУ НП в Київській області» позивача направлено до ГУ НП в Луганській області для проходження стажування з 21.08.2017 року по 15.12.2017 року відповідно до займаної посади інспектора сектору реагування патрульної поліції.

Відповідно до п. 2 наказу ГУ НП в Луганській області № 3061 від 23.08.2017 року на період проведення стажування прикомандирових працівників поліції позивача направлено до Станично-Луганського відділу поліції ГУ НП в Луганській області для використання в посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції, розташованого у стм. Станиця Луганська Луганської області.

Згідно з наказом Станично-Луганського ВП ГУ НП в Луганській області № 62 від 22.08.2017 року «Про організацію та проведення стажування окремих працівників поліції» позивач проходив стажування безперервним терміном 93 доби в секторі превенції Станично-Луганського відділу поліції ГУ НП в Луганській області.

Як вбачається з матеріалів справи, за період стажування позивач виконував завдання поліції відповідно до індивідуального плану стажування, затвердженого 22.08.2017 року керівником Станично-Луганського відділу поліції ГУ НП в Луганській області, зокрема приймав участь у заходах по забезпеченню публічної безпеки і порядку (охороні громадського порядку), у тому числі, під час проведення масових заходів та загрози масових безладів в зоні проведення Антитерористичної операції; виконував завдання по охороні прав і свобод людини, протидії злочинності тощо, про що позивачем складалися відповідні рапорти, протоколи про виявлені адміністративні правопорушення та виносились постанови про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, направлялася інформація відповідної форми звітності щодо використання в практичній діяльності прикомандирових працівників поліції. Копії вказаних матеріалів надані суду в матеріалах справи.

Відповідно до ГУ НП в Київській області № 2001 від 13.11.2007 року «Про направлення на стажування» час стажування позивача у Станично-Луганському ВП ГУ НП в Луганській області скорочено.

25.10.2018 року позивач звернувся до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України з вимогою щодо розгляду поданих матеріалів та прийняття рішення про надання позивачу статусу часника бойових дій.

05.11.2018 року Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України повідомив позивача про розгляд звернення щодо отримання статусу учасника бойових дій та про розгляд матеріалів, наданих позивачем на найближчому засіданні.

05.11.2018 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо надання інформації про те, чи вчинилися відносно нього необхідні дії щодо формування відповідних документів та чи скеровувалися такі документи до Антитерористичного Центру при СБУ для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях» та надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

З аналогічним зверненням позивач 05.11.2018 року звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області.

Листом від 19.11.2018 року Головне управління Національної поліції в Луганській області повідомило позивача, що підставою для включення працівників поліції до наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей є наказ АТЦ при СБУ про залучення таких працівників до складу сил та засобів, які беруть безпосередню учать в Антитерористичній операції. Включення працівників поліції до складу сил та засобів, які брали безпосередню участь в Антитерористичній операції, здійснювалося СБУ виключно за зверненням керівника Національної поліції України. Інформація про включення до складу сил та засобів працівників ГУ НП інших областей, які відряджаються до ГУ НП в Луганській області не надходила, а відтак підстав для порушення питання перед керівництвом Антитерористичній операції про включення ОСОБА_1 до наказів по стройовій частині не було.

Листом від 29.11.2018 року Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило позивача, що останній направлявся до ГУ НП в Луганській області з метою проходження стажування, а не в підпорядкування керівника Антитерористичної операції, а відтак відсутні правові підстави для надання статусу учасника бойових дій відповідно до чинного законодавства.

Рішенням про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 14.12.2018 року позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій на підставі відсутності правових підстав.

Вважаючи бездіяльність Головне управління Національної поліції в Київській області щодо неоформлення необхідних документів стосовно участі позивача у виконанні завдань Антитерористичної операції, забезпечення її проведення, при безпосередньому перебуванні як поліцейського в зоні АТО та ненадання цих документів на розгляд до АЦ при СБУ для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях», протиправною та такою, що стала підставою незаконної відмови у наданні статусу учасника бойових дій, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, при вирішенні якого суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі статтею 72 Закону України «Про Національну поліцію», однією із форм професійного навчання поліцейських є післядипломна освіта.

Відповідно до підпункту «и» пункту 4 частини четвертої розділу ХV Перехідних положень Закону України «Про вищу освіту», післядипломна освіта - це спеціалізоване вдосконалення освіти та професійної підготовки особи шляхом поглиблення, розширення та оновлення її знань, умінь і навичок на основі здобутої раніше вищої освіти (спеціальності) або професійно-технічної освіти (професії) та практичного досвіду.

Післядипломна освіта включає, зокрема, стажування як набуття особою досвіду виконання завдань та обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Вказаною правовою нормою також передбачено, що особа, яка успішно пройшла навчання за програмою післядипломної освіти, отримує відповідний документ, зразок якого затверджується засновником (засновниками) навчального закладу або уповноваженим ним (ними) органом.

Статтею 75 Закону України «Про Національну поліцію» також передбачено, що післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Згідно з пунктом 1 розділу І Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 24.12.2015 №1625, цим Положенням визначаються організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції).

Метою післядипломної освіти є задоволення індивідуальних потреб працівників поліції в особистому професійному зростанні, забезпечення потреб держави у кваліфікованих кадрах високого рівня професіоналізму та культури, здатних компетентно і відповідально виконувати свої функції (п. 3 розділу І даного Положення).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ даного Положення, одним із видів післядипломної освіти є стажування, яке передбачає набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Згідно з пунктом 1 розділу ІХ Положення, стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Водночас пунктом 2 розділу ІХ Положення визначено вичерпний перелік працівників поліції, які згідно з законом зобов`язані пройти стажування, зокрема:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву;

- для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

За приписами статті 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», суб`єктами, які безпосередньо здійснюють боротьбу з тероризмом у межах своєї компетенції, крім іншого, є Національна поліція.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», для безпосереднього управління конкретною антитерористичною операцією та керівництва силами і засобами, які залучаються до здійснення антитерористичних заходів, утворюється оперативний штаб, очолюваний керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України (координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України) або особою, яка його заміщує, першим заступником чи заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» смт Станиця Луганська входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно з пунктом 1 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які, захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413, цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

Пунктом 2 даного Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно з пунктом 4 вказаного вище Порядку, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, зокрема, є витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до вимог пункту 6 Порядку, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

За змістом пункту 1 розділу ІІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого Наказ Міністерства внутрішніх справ України 23.05.2016 №405 (зі змінами і доповненнями), Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про:
1) безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення;
2) направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції;
3) перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Положення, комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів, зокрема, витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень) (п. 3 розділу ІІІ цього ж Положення).

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Згідно п. 6 Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Вказана норма передбачає обов`язок органу Нацполіції подати відповідні документи не до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, а до відповідної комісії, якою є комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України згідно наказу МВС України від 23.05.2016 року № 405.

Відтак в розумінні ч. 2 ст. 19 Конституції України суд дійшов висновку, що Головного управління Національної поліції в Київській області відповідно до положень законодавства не має обов`язку у місячний строк подавати необхідні документи на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України.

Належним способом захисту порушеного права, на думку суду, є зобов`язання органу Нацполіції подати відповідні документи саме до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України згідно наказу МВС України від 23.05.2016 року № 405.

Правова позиція узгоджується з позицією Шостого апеляційного адміністративного суду, викладену у Постанові від 17.01.2019 року у справі № 826/8491/18, у Постанові від 06.02.2019 року у справі № 857/4064/18, у Постанові від 20.02.2019 року у справі № 826/5614/18. Суд також звертає увагу, що касаційні скарги на вказані постанови мали наслідком залишення їх без задоволення постановами Верховного Суду в зазначених справах.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду матеріалів справи, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що відповідачі не наділені повноваженнями щодо оформлення та направлення документів необхідних для надання позивачу статусу учасника бойових дій до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання вчинити дії щодо оформлення належним чином документів для подальшого включення позивача в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленої в пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене, в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись вимогами ст. ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська 15, ), Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ), третя особа - Головне управління Національної поліції в Луганській області (93400, Луганська обл., м. Северодонецк, вул. Вілєсова, 1, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст. ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Качур