Справа № 420/15415/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 15.12.2020 року у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №59240125.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

21.12.2020 р. до управління надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.12.2020 ВП №59240125 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позивач вважає, що постанова від 15.12.2020 р. ВП №59240125 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення по справі №1540/4889/18 є протиправною та належить до скасування.

Так, позивач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. по справі №1540/4889/18 зобов`язано Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є позивач) прийняти для розрахунку розміру пенсії Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №436 від 07.08.2014р., видану відокремленим підрозділом Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля", здійснити перерахунок, та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 за період починаючи з 31.03.2017р. з урахуванням відомостей про заробітну плату, для обчислення пенсії, що містяться в означеній довідці.

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. ОСОБА_1 з 31.03.2017 р. об`єднаним управлінням (правонаступником якого є позивач) здійснено перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №436 від 07.08.2014 року, виданої відокремленим підрозділом Шахта «Холодна Балка» державного підприємства «Макіїввугілля».

Розмір пенсії, який після розрахунку становив 4237,35 грн. виплачено ОСОБА_1 в квітні 2019 року шляхом зарахування на картковий рахунок.

Сума нарахованого боргу з 31.03.2017 року по 31.03.2019 року становила 69511,43 грн. та підлягала виплати відповідно до порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 року №649.

Водночас позивач вказав на те, що 04.06.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено уточнення суми боргу та після розрахунку сума боргу з 31.03.2017 по 31.03.2019 року становить 91601,37 грн. та така сума буде виплачена після виділення Головному управлінню коштів на погашення даної заборгованості.

Таким чином позивач вважає, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Про виконання зазначеного рішення суду позивач повідомив відповідача листом від 07.06.2019 р.

Позивач вважає постанову протиправною винесеною без врахування всіх обставин у справі та такою, що належить до скасування.

Відповідач відзиву на адміністративний позов не надав.

Третя особа надала до суду письмові пояснення відповідно до яких зазначила, що твердження позивача щодо виконання рішення суду в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження не відповідають дійсності. Це підтверджується відомостями наведеними в позові, адже заборгованість є не виплаченою. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 зазначає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 27.01.2021 року зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 59240125.

Дослідивши адміністративний позов, письмові пояснення та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. по справі №1540/4889/18 зокрема зобов`язано Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є позивач) прийняти для розрахунку розміру пенсії Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №436 від 07.08.2014р., видану відокремленим підрозділом Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля", здійснити перерахунок, та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 за період починаючи з 31.03.2017р. з урахуванням відомостей про заробітну плату, для обчислення пенсії, що містяться в означеній довідці.

Рішення суду набрало законної сили 15.02.2019 року.

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. ОСОБА_1 з 31.03.2017 р. об`єднаним управлінням (правонаступником якого є позивач) здійснено перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №436 від 07.08.2014 року, виданої відокремленим підрозділом Шахта «Холодна Балка» державного підприємства «Макіїввугілля».

Розмір пенсії, який після розрахунку становив 4237,35 грн. виплачено ОСОБА_1 в квітні 2019 року шляхом зарахування на картковий рахунок.

Сума нарахованого боргу з 31.03.2017 року по 31.03.2019 року становила 69511,43 грн. та підлягала виплати відповідно до порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 року №649.

Також судом встановлено, що ухвалою суду від 28.05.2020 року по справі №1540/4889/18 замінено боржника у виконавчому проваджені з Чорноморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області

Водночас 04.06.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено уточнення суми боргу та після розрахунку сума боргу з 31.03.2017 по 31.03.2019 року становить 91601,37 грн.

21.12.2020 р. до управління надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.12.2020 ВП №59240125 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.(а.с.5-7).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом №1404-VIII, відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIIIза рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIIIу разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи передусім треба зауважити, що державний виконавець має право накладати на боржника штраф у тому випадку, якщо останній у встановлений державним виконавцем строк (а такий строк встановлюється при відкритті виконавчого провадження) не виконав виконавчого листа, який зобов`язує до вчинення дій.

Водночас, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів для примусового виконання судового рішення в тому обсязі, який визначено цим судовим рішенням.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що на підставі рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. по справі №1540/4889/18 зобов`язано Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є позивач) прийняти для розрахунку розміру пенсії Довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №436 від 07.08.2014р., видану відокремленим підрозділом Шахта "Холодна Балка" державного підприємства "Макіїввугілля", здійснити перерахунок, та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 за період починаючи з 31.03.2017р. з урахуванням відомостей про заробітну плату, для обчислення пенсії, що містяться в означеній довідці.

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 р. ОСОБА_1 з 31.03.2017 р. об`єднаним управлінням (правонаступником якого є позивач) здійснено перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №436 від 07.08.2014 року, виданої відокремленим підрозділом Шахта «Холодна Балка» державного підприємства «Макіїввугілля».

Розмір пенсії, який після розрахунку становив 4237,35 грн. виплачено ОСОБА_1 в квітні 2019 року шляхом зарахування на картковий рахунок.

Суд встановив, що позивач здійснив перерахунок пенсії третій особі та нарахував суму боргу спочатку у розмірі 69511,43 та в наступному на підставі уточнення у розмірі 91601,37 грн., проте така сума до цього часу не виплачена.

Отже, Законом №1404-VIII встановлена відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту позову, позивач зазначив, що розмір нарахованої суми боргу по пенсії у розмірі 69511,43 та в наступному на підставі уточнення у розмірі 91601,37 грн. повинен був виплачуватись згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (об`єднаним управлінням, яке є правонаступником позивача). Та на сьогодні відсутній порядок виконання вказаних рішень, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №640/5248/19 від 12.11.2019 року з урахуванням змін внесених постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №640/5248/19 визнані протиправними та нечинними п.1 та п.2 Порядку №649, а тому, на думку позивача, ним виконано рішення в повному обсязі.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки рішенням суду зобов`язано відповідача не тільки здійснити перерахунок пенсії, але й виплатити нараховану в результаті перерахунку пенсію стягувачу.

Матеріалами справи підтверджено, що на час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу нарахована сума боргу у розмірі 91601,37 грн. стягувачу не виплачена.

Стосовно посилання позивача на норми Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, суд зазначає таке.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року (далі - Порядок №649) визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649, боржник - це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Таким чином, у справі № 521/19066/18 саме ГУПФУ в Одеській області є боржником, який має виконати судове рішення.

Згідно з п. 5 Порядку №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 6 Порядку №649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

Відповідно до п. 9 цього Порядку, рішення оформляються протоколом, у якому за наявності підстав зазначаються пропозиції щодо перерахунку коштів на рахунок боржника. Протокол підписується всіма членами комісії і подається Голові правління Пенсійного фонду України, який не пізніше трьох робочих днів приймає рішення про виділення коштів.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику (п. 10 Порядку №649).

Згідно з п. 11 цього Порядку, боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов`язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Таким чином, Порядком №649 передбачений чіткий алгоритм дій органів Пенсійного органу щодо виплати стягувачу суми, що підлягає виплаті.

Втім ГУПФУ в Одеській області не було надано до суду жодного доказу, який свідчив би про хід вчинення Чорноморським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є позивач) та Пенсійним фондом дій, зазначених у Порядку №649.

При цьому суд враховує, що здійснення нарахування пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі, оскільки рішенням суду по справі №1540/4889/18 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду не тільки нарахувати, а й виплатити пенсію.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано доказів внесення інформації про виконання рішення суду по справі №1540/4889/18 до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (згідно постанови КМУ №649 від 22.08.2018 року (діючої на час здійснення спірних правовідносин) та постанови правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1 від 26.09.2018 року). Також позивач не надав доказів того, що Чорноморське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є позивач) отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, повідомило орган державного виконавця про внесення вищевказаної інформації до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з доданням витягу з цього Реєстру, та про вчинення інших дій на виконання судового рішення від 26.11.2018 року по справі №1540/4889/18.

Крім того, суд враховує, що вищезазначене рішення суду набрало законної сили ще 15.02.2019 року, проте досі є невиконаним.

Також суд враховує те, що Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено. Пункт 2 резолютивної частити рішення викладено у наступній редакції: «Визнано протиправними та нечинними пункту 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Суд зазначає, що обставини скасування з 22 липня 2020 року в судовому порядку пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» не можуть бути враховані при прийнятті рішення щодо невиконання рішення суду, оскільки ці обставини не існували на час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду (виникнення спірних відносин).

Виходячи із наданих суду документів вбачається, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови діяв відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою вказаного Закону він регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Щодо обов`язковості виконання судових рішень у рішенні ЄС у справі «Горнсбі проти Греції (від 19.03.1997 року, заява №18357/91, п.40) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важно уявити ситуацію, щоб п.1 ст.6 Конвенції докладно описував процедурні Гарантії , які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення ст.6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду ї проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації несумісних із принципом верховенства права.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови ВП №59240125 від 15.12.2020 року про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., діяв на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та у межах своїх повноважень, а тому оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд зазначає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Що стосується розподілу судових витрат, то з урахування висновку суду про відмову у задоволенні позову та відсутності доказів понесення інших судових витрат сторонами, суд не вбачає підстав для їх розподілу.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького 34, ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.