Справа № 200/11206/20-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р. Справа№200/11206/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 14.04.2020 року № 123940-50 на суму 8854,21 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 14.04.2020 року № 123940-50 на суму 8854,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято податкову вимогу форми «Ф» № 123940-50 від 14.04.2020 року, відповідно до якої станом на 13 квітня 2020 року за позивачем рахується борг за несплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 8854,21 грн. Позивач вважає, що вказана податкова вимога повинна бути скасована, оскільки вона не є власником нежитлового приміщення. Просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області форми «Ф» від 14.04.2020 року за № 123940-50 у сумі 8854,21 грн.

04 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача, був належним чином повідомлений про розгляду справи судом, про що свідчить поштове повідомлення, свої правом не скористався та не надав суду відзив на позовну заяву.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність вирішення спору за наявними матеріалами справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області є юридичною особою публічного права - установою, яка є територіальним органом Державної фіскальної служби України, яка в свою чергу, була створена в процесі перетворення Державної податкової служби України, та яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями ст. 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями ст. 61 Податкового кодексу України.

14 квітня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області було прийнято податкову вимогу № 123940-50, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити суму податкового боргу (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлового нерухомого майна, код класифікації і доходів бюджету - 18010300) в сумі 8854,21 грн.

Вказану вимогу позивач отримала у травні 2020 року.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність прийняття податкової вимоги № 123940-59 від 14.04.2020 року.

В обґрунтування своєї позиції позивач у своєму позові зазначив, що вона не є власником приміщення за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2013 року по справі № 0503/2741/2012, провадження № 2/219/41/2013, яке набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 24.04.2014 року та залишеного без змін Верховним судом України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст. 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266. Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1. п. 266.2. ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.1., пп. 266.3.2. п. 266.3. ст. 266 Податкового кодексу встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч .4 ст. 334 Цивільного кодексу України встановлено, що договір про відчуження майна піддягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до пп. 266.8.1. п. 266.8. ст. 266 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.09.2014 року номер запису про право власності: 7094369, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 03 зареєстровано право власності на ОСОБА_2 1/2 частки нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Артемівського міськрайсуду Донецької області № 0503/2741/2012 від 27.12.2013 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді цілого нежилого приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 , так як згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2013 року по справі № 0503/2741/2012, провадження № 2/219/41/2013 за нею визнано ? частину спірного нежитлового приміщення, яке вона за життя зареєструвала на своє ім`я, а залишену ? частину залишену після смерті її чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 вона за життя не прийняла, так як була інвалідом 1-ї групи, інших спадкоємців не було і вона вважається фактично прийняла і ту частину, так як на день смерті чоловіка була зареєстрована та проживала з ним.

Даний факт не заперечується сторонами.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2013 року по справі № 0503/2741/2012, провадження № 2/219/41/2013, яке набуло законної сили 24.04.2014 року та залишеного без змін Верховним судом України, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Артемівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позов ОСОБА_2 був задоволений: визнано недійсним договір дарування від 26.08.2008 року нежилого приміщення розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , посвідчений державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-4964, визнано недійсним свідоцтво про право спадщини за заповітом від 11.07.2011 року, виданого нотаріальною конторою м. Артемівськ та внесене до реєстру під № 1515 на ім`я ОСОБА_1 про прийняття спадщини на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , визнано спільною сумісною власністю подружжя нежиле приміщення, розташоване в АДРЕСА_1 , поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежилого приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 , визначено ОСОБА_2 додатковий строк у вигляді шести місяців, достатній для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на зазначене рішення суду позивач ОСОБА_1 з 24.04.2014 року позбавлена права власності на земельну ділянку та на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

За таких обставин відповідачем протиправно та не обґрунтовано була прийнята спірна податкові вимога.

Крім того, суд зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі № 200/1943/20-а, вже були скасовані податкові повідомлення - рішення, які були прийняті податковим органом за тими самими обставинами, що й спірна податкова вимога від 14.04.2020 року № 123940-50.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 14.04.2020 року № 123940-50 на суму 8854,21 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція № 26553664 від 12.05.2020 року)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 14.04.2020 року № 123940-50 на суму 8854,21 грн. - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області форми «Ф» від 14.04.2020 року за № 123940-50 у сумі 8854,21 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко