Справа № 120/5334/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

01 лютого 2021 р. Справа № 120/5334/20-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бень Я.О.,

представника відповідача: Бондар О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду, з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просив суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року;

зобов`язати військову частини НОМЕР_1 надати відомості про виплату індексації грошового забезпечення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з запитом про надання інформації про виплату йому індексації грошового забезпечення.

24.09.2020 року позивачу надійшла відповідь, згідно якої індексація позивачу не виплачувалася у зв`язку з обмеженим фінансуванням.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що з ним не проведено остаточного розрахунку при звільненні, а тому звернувся до суду.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Також зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати до суду у 15-денний строк з дня отримання зазначеної ухвали інформацію про суми виплаченої індексації грошового забезпечення позивачу, а також інформацію про те, який місяць та рік, враховувався відповідачем як базовий в разі нарахування індексації.

23.10.2020 року до суду надійшов відзив відповідно до якого відповідач зазначає, що з 1 січня 2016 року військовослужбовцям Національної гвардії збільшено розмір грошового забезпечення шляхом збільшення преміювання. Доходи військовослужбовців протягом 2016-2018 років збільшувалися та перевищували ймовірний розмір виплати індексації. Право на виплату індексації виникло лише у грудні 2018 року.

Також відповідач зазначив, що право на виплату індексації, в тому числі щодо визначення базового місяця для такого нарахування покладається на відповідача, як орган, у якому позивач проходив службу. А тому підстави для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок індексації з врахуванням базового місяця відсутні.

Разом з тим, відповідач не надав доказів щодо того чи виплачувалася індексація грошового забезпечення позивачу.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року витребувано у відповідача інформацію про те, чи виплачено індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 року, а також інформацію про те, який місяць та рік, враховувався відповідачем як базовий в разі нарахування індексації та належним чином завірену копію запиту позивача на який надано відповідь № 50/08/33-2548 від 18.09.2020 року.

Вирішено здійснювати розгляд справи з викликом сторін в судове засідання.

06.01.2021 року до суду відповідачем надано копію запиту ОСОБА_1 , а також повідомлено суд про неможливість надання інформації про виплату індексації позивачу у зв`язку із направленням відповідних документів до Центрального архіву НГУ.

Ухвалою суду від 11.01.2021 витребувано з Центрального архіву Національної гвардії України інформацію про те, чи виплачувалася ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року та у разі виплати надати до суду відповідну довідку про виплачені суми.

26.01.2021 року до суду надійшли копії особистої картки на грошове забезпечення позивача за 2016-2017 роки, відповідно до яких індексація позивачу у 2016 та 2017 роках не виплачувалася.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2019 року №114 припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України старшим сержантом ОСОБА_1 та виключено його зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 24.05.2019 року.

11.09.2020 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом у якому зазначав, що з 01.01.2016 року до 01.03.2018 йому не виплачувалася індексація грошового забезпечення, а тому просить надати довідку про розмір належної йому до виплати індексації за вказаний період.

Відповідач на звернення позивача надав відповідь від 18 вересня 2020 року №50/08/33-2548 у якій зазначив, що фінансові документи військової частини передано до Центрального архіву Національної гвардії України, а тому надати довідку про нарахування індексації грошового забезпечення неможливо. Позивачу запропоновано звернутися до Центрального архіву НГУ.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.2, 3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно з ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Як передбачено ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року №1078 (далі -Порядок №1078), згідно з п.4 якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абз.8 п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У відзиві відповідач посилається на те, що грошові доходи військовослужбовців збільшувалися протягом 2016-2018 років та перевищували ймовірний розмір виплати індексації, а тому право на отримання індексації виникло лише в грудні 2018 року.

Разом з тим, відповідачем до суду не надано відповідних відомостей та розрахунків, зокрема коефіцієнту індексації, прожиткового мінімуму, доходу позивача. Хоча саме до повноважень відповідача відноситься розрахунок таких сум.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що у спірний період індексація позивачу не виплачувалася, зазначене підтверджується і особистою карткою позивача.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 і порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період, розрахувавши її розмір відповідно до Інструкції №1078.

Щодо доводів позивача, які стосуються нарахування належної йому індексації із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року, то під час розгляду даної справи судом встановлено протиправність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Суд звертає увагу, що саме в процесі виконання рішення суду відповідачем, в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Таким чином, відповідачем, на теперішній час, не вчинялось будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення прав позивача пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.

Разом з тим, суд зазначає, що захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Зважаючи на наведене, суд вважає необхідним зазначити, що вимога позивача про встановлення базового місяця з якого проводиться індексація грошового забезпечення є передчасною та задоволенню не підлягає.

Розрахунок індексації грошового забезпечення, в тому числі і визначення базового місяця для такого розрахунку, є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу та який виплачував йому грошове забезпечення. І саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

З таких самих мотивів не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання відповідача надати розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у Постанові від 15.10.2020 року у справі №240/11882/19.

Що стосується вимоги про зобов`язання військову частини НОМЕР_1 надати відомості про виплату індексації грошового забезпечення, то суд звертає увагу, що відповідачем надано відповідь на звернення позивача щодо інформації про виплату йому індексації та зазначено, що фінансові документи передано до Центрального архіву Національної гвардії України.

Суд розцінює таку вимогу як клопотання перед судом про витребування такої інформації, оскільки у позовній заяві відсутнє будь-яке обґрунтування такої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивач в силу п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, він стягненню зі сторін не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 05.02.2021

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )
відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (, вул. Некрасова, 72, м. Вінниця, 21001)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна