Справа № 324/1119/20
Суддя: Каретник Ю. М.
Дата ухвалення: 2021-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 324/1119/20
Провадження № 2-а/324/6/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Кошалковської Наталії Володимирівни до старшого сержанта поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденка Олександра Миколайовича, Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови від 17 лютого 2020 року серії ЕАК №2122791 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Кошалковської Н.В. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2122791 від 17 лютого 2020 року, складену старшим сержантом поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденком О.М. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді попередження, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.127 КУпАП закрити.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 17 лютого 2020 року о 20:12:15 годині старшим сержантом поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденком О.М. винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАК №2122791 від 17 лютого 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 17 лютого 2020 року о 20:04:41 годині в АДРЕСА_1 , перейшов проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу, чим порушив п.4.14.г. ПДР та своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП, у зв`язку з чим до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження. Обставини, викладені в постанові не відповідають дійсним обставинам справи, а сама постанова є фактично підробленим документом, оскільки 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 взагалі не був у м.Пологи і тому не міг порушити п. 4.14.г. ПДР - перехід пішоходом проїзної частини поза пішохідним переходом. Позивач фактично проживає в місті Києві. На підтвердження того, що позивач 17 лютого 2020 року знаходився саме в м.Києві, представник позивача надала виписку АТ КБ «Приват Банк» з його особистого рахунку, з якої чітко видно, що ОСОБА_1 , 17 лютого 2020 року о 10:58 годині, розраховувався власною карткою в магазині «СИЛЬПО» за адресою: м.Київ, вул. Полярна, 20Д, а також о 15:46 годині, розраховувався в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, з наведеного виходить, що навіть якщо позивач дуже хотів би потрапити з м.Києва в м.Пологи Запорізької області для того, щоб порушити п.4.14.г. ПДР, то останньому просто не вистачило б часу доїхати, бо відстань між вказаними містами складає 660 кілометрів, тобто на власному автомобілі потрібно було б бути в дорозі приблизно 9 годин та 22 хвилини. На підтвердження цього позивач надав скріншот з карти. Крім того, представник позивача зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтувався висновок старшого сержанта поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденка О.М. про вчинення адміністративного правопорушення.

У судове засідання 14 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 та його представник Кошалковська Н.В. не з`явились, але остання надала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх, а також судове засідання просила провести без їх участі та без технічної фіксації.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, будучи належним чином завчасно повідомленими про дату, час та місце розгляду даної справи, у судове засідання не з`явилися, із заявами про відкладення розгляду справи не зверталися, відзивів на позов не подали.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим підстав для відкладення розгляду справи не вбачається й суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та його представником, відсутність заперечень проти позову з боку відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відсутність хоча б однієї з наведених ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП віднесено розгляд справ, передбачених, зокрема, ч.1 ст.127 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх посадових обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що постановою старшого сержанта поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденка О.М. серії ЕАК №2122791 від 17 лютого 2020 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ч.1 ст.127 КУпАП.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 було поновлено пропущений строк на звернення до суду із вказаним адміністративним позовом.

Частиною 1 ст.127 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перехід пішоходами проїзної частини у невстановлених місцях.

Відповідно до 4.14.г. ПДР України пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Судом враховано, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №177/525/17 від 08.07.2020 відхилив доводи скаржника (Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції) про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем (правопорушником) не заперечується, оскільки уважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, інших належних та допустимих доказів відповідачем надано до суду не було.

Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, надані суду матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу із числа зазначених у ст.251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення саме позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, а сам позивач цей факт заперечує.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд враховує посилання позивача на те, що він не вчиняв зазначене у постанові правопорушення, бо у цей час перебував у м. Києві, на підтвердження чого ним надано було до суду виписку АТ КБ «Приват Банк» з його особистого рахунку, а також бере до уваги той факт, що відповідачами не було надано до суду жодного доказу на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що постанова серії ЕАК №2122791 від 17 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4-9, 14-15, 72-79, 139, 229, 241-246, 257-262, 268-271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Кошалковської Наталії Володимирівни до старшого сержанта поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденка Олександра Миколайовича, Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови від 17 лютого 2020 року серії ЕАК №2122791 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову старшого сержанта поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Діденка Олександра Миколайовича серії ЕАК №2122791 від 17 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Каретник Ю. М.