Справа № 219/8856/20
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8856/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Погрібної Н.М.

за участю секретаря судового засідання Захарчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Т.А., в якій просить: 1) визнати протиправними дії старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Т.А. щодо складання протоколу та винесення постанови про накладання адміністративного стягнення; 2) скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 000391 від 19 вересня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19 вересня 2020 року старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А. винесено постанову за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень, проте ОСОБА_1 не погоджується з вказаною постановою та вважає її незаконною з таких підстав. Так, 19 вересня 2020 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, маючи намір виїхати з непідконтрольної території України, позивач був вимушений перетнути кордон України та Росії через тимчасово непрацюючий пункт пропуску ДКУ «Успенка», оскільки іншим способом покинути непідконтрольну територію було неможливо, оскільки з березня 2020 року по теперішній час незаконним військовим формуванням на території Донецької області було прийнято рішення щодо припинення роботи пунктів пропуску на лінії розмежування бойових дій з Україною у зв`язку з розповсюдженням вірусу COVID-19. Перебуваючи на непідконтрольній території, ОСОБА_1 відчував небезпеку для свого життя та здоров`я, тому для усунення загрози своєму життю вимушений був порушити Закон, оскільки іншим способом усунути небезпеку було неможливо. Таким чином, вважає, що ним було скоєно правопорушення у стані крайньої необхідності, а тому відповідач повинний був закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, старший інспектор прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітан Фрончук Т.А. при винесенні оскарженої постанови не дала можливості позивачу звернутись за правовою допомогою, а також порушила вимоги ст. 245 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 160 КАС України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

06 листопада 2020 року позивачем недоліки усунені, у зв`язку з чим цього ж дня ухвалою судді залучено до участі у справі у якості співвідповідача Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних, місцезнаходження якого: 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 08 годину 20 хвилин 20 листопада 2020 року з викликом сторін у приміщення суду.

21 грудня 2020 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області замінено відповідача - старшого інспектору прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітана Фрончук Т.А. на належного - відділ прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних.

Позивач ОСОБА_1 , який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до ч. 1 ст. 129 КАС України засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, до судового засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідачпредставник відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 124 КАС України, у судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною.

За таких підстав, враховуючи передбачений частиною 1 статті 286 КАС України строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також можливість розгляду справи у письмовому провадженні у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, надану ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 000391, винесеної 19 вересня 2020 року старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А., вбачається, що 19 вересня 2020 року о 19 годині 30 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , який пояснив, що 19 вересня 2020 року о 12:00 годині перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Успенка», чим порушив вимоги п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. З урахуванням обставин, передбачених ч. 2 ст. 33, ст.ст. 34, 35 КУпАП, щирого каяття винного, а також визнання вчиненого правопорушення, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень. З копії вказаної постанови також вбачається, що її зміст доведено до відома особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на зрозумілій йому мові, копію постанови ним отримано 19 вересня 2020 року.

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові про накладення адміністративного стягнення № 000391 від 19 вересня 2020 року, винесеної старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А., зазначено, що позивач своїми діями, які виразились в порушенні п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08 вересня 2013 року № 898, інспектор мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2017 року, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду-виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» № 106-р від 18 лютого 2015 року визначено перелік пунктів пропуску через державний кордон, які підлягають закриттю, до яких також відноситься станція «Успенка».

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій» № 815 від 17 липня 2019 року в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», пункту 44 Постанови Кабінету Міністрів України № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» від 04 червня 2015 року, за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї, особи притягуються до відповідальності згідно із законом.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Успенка» не через контрольні пункти в`їзду-виїзду, перелік яких визначено додатками 1,2 тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області за наказом 1-го заступника керівника антитерористичного центру при СБУ (керівника АТО на території Донецької та Луганської областей) від 14 квітня 2017 року № 222-ог, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Отже, факт вчинення позивачем порушення ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного Суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, є доведеним.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення не заперечується і самим позивачем у позові та поясненнях, відібраних під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи відбувся у присутності позивача, проведений уповноваженою посадовою особою органу Державної прикордонної служби України, за результатом вирішення справи ОСОБА_1 вручено постанову про накладення стягнення, яка ним одержана під розпис у день прийняття постанови.

Також, постанова про накладення штрафу містить прізвище, ім`я та по батькові, посаду особи, яка прийняла відповідне рішення; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дату народження та місце проживання; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; результат розгляду справи та суму адміністративного стягнення, визначену з дотриманням приписів ст. 204-2 КУпАП.

Обставин, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення з незалежних від позивача причин, під час розгляду справи про правопорушення не наводилось. У тому числі, такі причини не підтверджені належними доказами позивачем і під час розгляду справи в суді.

При цьому, посилання позивача у позові про те, що він скоїв адміністративне правопорушення у стані крайньої необхідності, не підтверджені ОСОБА_1 належними доказами та виключаються з огляду на таке.

Статтею 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Разом з тим, небезпека, яка нібито загрожувала позивачу, могла бути усунута іншими засобами, оскільки він мав фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України через КПВВ «Новотроїцьке» та «Станиця Луганська», у зв`язку з чим посилання ОСОБА_1 на стан крайньої необхідності у даному випадку виключаються.

Вищенаведене свідчить про дотримання старшим інспектором прикордонної служби групи АЮД Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних капітаном Фрончук Т.А. вимог, передбачених ч. 1 ст. 258 КУпАП, ч. 1 ст. 268 КУпАП, ст.ст. 204-2, 280, 283 КУпАП, при винесенні оскаржуваної постанови, а відтак підстав для її скасування не вбачається, з огляду на що суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову через його необґрунтованість.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору залишаються за ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 20, 72, 77, 132, 134, 139, 205, 229, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , фактичне місце проживання/перебування якої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач:

Відділ прикордонної служби «Мілове» ім. Віктора Банних, місце проходження служби якої: 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловська, буд. 58, РНОКПП невідомий.

Суддя Н.М. Погрібна