Справа № 380/11494/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Адміністративно - технічне управління" Львівської міської ради.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з вимогою визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 177 від 28.08.2020 про демонтаж самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 серпня 2009 року Головним управлінням юстиції Львівської області їй видано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 7621. Для здійснення нотаріальної діяльності позивачкою орендується нежитлове приміщення другого поверху загальною площею 272,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка вказує, що згідно вимог Закону України "Про нотаріат" та Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2011 № 888/5, за місцем розташування її робочого місця, проведено обстеження на предмет його відповідності встановленим даними нормативними актами умовам проведення нотаріальної діяльності та представником Головного управлінням юстиції Львівської області виданий акт про сертифікацію відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса від 27 серпня 2009 року. Зазначає, що для реєстрації нотаріальної діяльності нею у Головне управління юстиції Львівської області подано заяву та відповідні документи, на підставі яких видано реєстраційне посвідчення № 322 від 28.08.2009 про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності у Львівському міському нотаріальному окрузі за адресою: АДРЕСА_1. Повідомляє, що на адресу її робочого місця проведення нотаріальної діяльності надіслано вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 23/р-7-1347 від 07.08.2020 у якій зазначено, що позивачкою самовільно встановлено малу архітектурну форму (вивіску) розміром 1,20 х 0,60 м. на огорожі за адресою: АДРЕСА_1 у якої відсутній паспорт малої архітектурної форми (вивіски) та лист уповноваженого органу про відповідність, чим порушено вимоги "Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові", які затверджені рішенням Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016. Також запропоновано добровільно демонтувати дану конструкцію у термін до 19 серпня 2020 року, а у разі невиконання вимоги, попереджено про примусовий її демонтаж. Позивачка зазначає, що не вважала за потрібне проводити демонтаж своєї вивіски "Нотаріус", оскільки дана вимога є незаконною та порушує вимоги чинного законодавства у здійсненні її професійної діяльності, оскільки згідно Закону України "Про нотаріат" та Положення до робочого місця приватного нотаріуса перед початком нотаріальної діяльності проведена перевірка у зв`язку з чим її робоче місце було сертифіковане на предмет здійснення приватної нотаріальної діяльності. Вказує, що представником комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" - Огородник В. спільно з фізичною-особою підприємцем - ОСОБА_2 за її відсутності, як власника конструкції, проведено демонтаж вищевказаної вивіски "Нотаріус" про що складено акт № 2 проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 16.09.2020. У даному акті також вказано, що підставою для примусового демонтажу її вивіски "Нотаріус" є наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 177 від 28.08.2020 з порядковим номером №1. Позивачка повідомляє, що на її запит про повернення вивіски, відповідач частково підтримав її обґрунтовану позицію в частині положень визначених Законами України "Про рекламу", "Про нотаріат" та Положення до робочого місця приватного нотаріуса, однак, вказав, що вимога № 23/р-7-1347 від 07.08.2020 є обґрунтована, оскільки згідно Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, який затверджений рішенням Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016, для розміщення малої архітектурної форми (вивіски) в обов`язковому порядку потрібен паспорт. Позивачка вважає, що рішення відповідача про примусовий демонтаж вивіски "Нотаріус" є протиправним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, тому просить суд його скасувати.

Ухвалою від 11.12.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача 31.12.2020 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує повністю. Вказує, що статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Зазначає, що статтею 1 Закону України "Про рекламу" передбачено, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України "Про рекламу" Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою. Вказує, що Пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003р. вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою. Тобто в даній ситуації мова йде про вивіску. Відповідач вказує, що відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів. У відповідності до частини 2 статті 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил. Відповідач зазначає, що у відповідності до пункту 1.2 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 11.11.2016 № 1025 Порядок регулює відносини, які виникають у зв`язку з встановленням малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові, розміщення яких передбачено законодавством України, визначає процедуру встановлення архітектурних форм (вивісок) та регулює правові відносини між органами місцевого самоврядування і фізичними та юридичними особами, які виникають у процесі розташування архітектурних форм (вивісок), а також регламентує загальні вимоги до їх розміщення. Відповідно до ч.1 ст. З Закону України "Про нотаріат" Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Пунктом 1.7 Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 11.11.2016 № 1025 терміни вживаються у такому значенні Вивіска - мала архітектурна форма, елемент декоративного оздоблення фасаду будинку, будівлі або споруди, яка містить інформацію про зареєстроване найменування особи (включаючи герби, емблеми, знаки для товарів та послуг, які належать цій особі, комерційне (фірмове) найменування, якщо таке є; час роботи). Місце розташування вивіски - передбачена паспортом малої архітектурної форми (вивіски) зовнішня поверхня фасаду першого поверху будинку біля входу, де юридична або фізична особа займає приміщення; внутрішня поверхня (вхідні двері) власного чи орендованого особою приміщення; внутрішня поверхня на поверсі біля входу у приміщення, власником або орендарем якого є особа; між віконними отворами першого поверху, між віконними отворами першого та другого поверхів, але не вище нижнього краю вікон другого поверху дво- чи багатоповерхового будинку або споруди. Паспорт малої архітектурної форми (вивіски) - проектна документація, яка є підставою для встановлення малої архітектурної форми (вивіски). Паспорт малої архітектурної форми (вивіски) виготовляє власник (користувач) вивіски у разі відсутності на дану будівлю паспорта комплексного розміщення малих архітектурних форм. Узгоджений паспорт розміщення малих архітектурних форм (вивісок) підлягає внесенню у реєстр погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок), ведення якого забезпечує комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління". Що стосується п. 8 наказу Міністерства юстиції України від 23.03.2011 року № 888/5 "Про затвердження Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності" біля входу у приміщення повинна знаходиться інформаційна вивіска, що ідентифікує робоче місце (контору) приватного нотаріуса. Вивіска має містити інформацію про державу Україну, Міністерство юстиції України, найменування головного управління юстиції, до сфери діяльності якого належить нотаріус, найменування нотаріального округу, напис "НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА", якщо приватний нотаріус має контору (працюють два та більше приватних нотаріусів), або "НОТАРІУС", якщо нотаріус працює одноособово. При вході до приміщення також розміщуються графік роботи приватного нотаріуса (інформація щодо часу початку та закінчення робочого дня, часу обідньої перерви, вихідних днів) та графік прийому громадян, якщо він відмінний від графіка роботи. На переконання відповідача, дане положення встановлює обов`язок такого розміщення, але не звільняє нотаріуса від виконання правил розміщення даних вивісок, встановленого виконавчим органом місцевого самоврядування на території того населеного пункту, де розміщена нотаріальна контора і де здійснює свою професійну діяльність нотаріус. Також відповідач повідомляє, що 21.12.2018 виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішенням № 1398 Про внесення змін до рішень виконавчого комітету від 21.05.2010 № 569 та від 11.11.2016 № 1025 а саме пункт "1.4. Порядок є обов`язковим для виконання всіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та відомчої належності, а також фізичними особами - підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність (у тому числі нотаріусами, адвокатами, експертами, оцінювачами, художниками тощо), які встановлюють малі архітектурні форми (вивіски) у м. Львові." Враховуючи вище викладене, вважає безпідставними та заперечує повністю позовні вимоги приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради та просить у справі прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від третьої особи 06.01.2021 надійшло пояснення у справі у якому третя особа проти задоволення позовних вимог заперечує повністю. Вказує, що Акт про сертифікацію робочого місця нотаріуса не є підставою для встановлення малої архітектурної форми (вивіски), оскільки видається за умови відповідності умов діяльності нотаріуса і не має безпосереднього зв`язку із встановленням вивіски. Пункт 8 Положення на нотаріуса покладає обов`язок встановлення вивіски. Проте, це не звільняє Позивача від дотримання правил її розміщення, встановлених ЗУ "Про рекламу", Порядком розміщення малих архітектурних форм ( вивісок) у м. Львові. Зазначає, що ст. 20 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів" визначено: організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Пунктом 9 ч. 1 ст. 21 цього ж закону малу архітектурну форму віднесено до елементів благоустрою. Мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою (інформаційні стенди, дошки, вивіски). Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, норм і правил. ( ч.2 ст.21 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів"). Вказує, що 12.04.2011 ухвалою ЛМР № 376 було затверджено Правила благоустрою м. Львова (надалі - Правила), які є нормативним актом, що встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою, визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, які спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Отже, статтею 21 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів" вивіски віднесено до малих архітектурних форм, які , в свою чергу є елементами благоустрою. Зазначає, що Правила благоустрою м. Львова розроблені у відповідності до вказаного закону та спрямовані на регулювання відносин на території міста. Згідно з п.1.2 Правил, вони є обов`язковими для виконання на території м. Львова всіма органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності підпорядкування, органами самоорганізації населення, посадовими особами міської ради, об`єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства. З метою регулювання відносин, які виникають у зв`язку з встановленням малих архітектурних форм (вивісок), було прийнято Порядок розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові (надалі - Порядок), затверджений рішенням виконавчого комітету № 1025 від 11.11.16 р. зі змінами. Порядок визначає процедуру встановлення малих архітектурних форм (вивісок) та регулює правові відносини між органами місцевого самоврядування і фізичними та юридичними особами, які виникають у процесі розташування малих архітектурних форм (вивісок), а також регламентує загальні вимоги до їх розміщення. Повідомляє, що Рішенням Львівської міської ради № 1398 від 21.12.18 було внесено зміни до Рішення № 1025 від 11.11.2016 р. "Про затвердження порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові" та викладено п.1.4 в наступній редакції: "Порядок є обов`язковим для виконання всіма підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та відомчої належності, а також фізичними особами - підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність (у тому числі нотаріусами, адвокатами, експертами, оцінювачами, художниками тощо), які встановлюють малі архітектурні форми (вивіски) у м. Львові. Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч. 1 ст. 73 ЗУ "Про місцеве самоврядування"). Отже, Порядок встановлює правила розміщення малих архітектурних форм (вивісок) для нотаріусів також. Станом на дату проведення демонтажу та дату подання цього позову, Порядок є дійсним та обов`язковим для виконання. Згідно з п. 1.7. Порядку паспорт малої архітектурної форми (вивіски) - проектна документація, що є підставою для встановлення малої архітектурної форми (вивіски), який виготовляє власник (користувач) вивіски у разі відсутності на дану будівлю паспорта комплексного розміщення малих архітектурних форм. Обов`язок нотаріуса встановлення вивіски регламентовано "Положенням про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності" (далі-Положення), затверджене наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2011 N 888/5. Однак, дане Положення не звільняє нотаріуса від обов`язку дотримання інших нормативно-правових актів та Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок). Згідно з п.3.12 Порядку узгоджений паспорт розміщення малих архітектурних форм (вивісок) підлягає внесенню у реєстр погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок), ведення якого забезпечує комунальне підприємство 'Адміністративно-технічне управління". Паспорт на розміщення малої архітектурної форми (вивіски) приватного нотаріуса ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 уповноваженим органом Львівської міської ради не був узгоджений, та в реєстрі погоджених проектів малих архітектурних форм (вивісок) не перебуває. Відповідно до п. 1.7 Порядку самовільно встановлена мала архітектурна форма (вивіска) - елемент декоративного оздоблення фасаду будинку, якій розміщується з порушенням вимог діючого Порядку. Враховуючи наведене вважає, що позивачем було порушено вимоги Порядку, а саме: самовільно встановлено малу архітектурну форму (вивіску) за адресою АДРЕСА_1 без погодженого паспорта малої архітектурної форми (вивіски) та листа уповноваженого органу про відповідність, тому Департаментом містобудування Львівської міської ради скеровано вимогу №23/Р-7-1347 від 07.08.20, якою надано термін на добровільне усунення допущеного порушення до 19.08.2020 р. Вказує, що позивача було попереджено, що у разі невиконання зазначеної вимоги демонтаж буде здійснено КП "Адміністративно-технічне управління" примусово у будь-який робочий день після 19.08.2020 р. Оскільки позивач не виготовив паспорт малої архітектурної форми та не отримав лист про відповідність, а також не демонтував конструкцію, Департамент містобудування Львівської міської ради видав наказ №177 від 28.08.2020 р. про демонтаж малої архітектурної форми ( вивіски). 16.09.2020 р. вищезазначену малу архітектурну форму (вивіску) було демонтовано, про що складено акт проведення демонтажу спеціальних конструкцій. Вважає, що Наказ № 177 Департаменту містобудування Львівської міської ради від 28.08.2020. "Про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм (вивісок)" законний, обґрунтований, виданий в межах повноважень, відтак у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою від 13.01.2021 продовжено Комунальному підприємству "Адміністративно - технічне управління" Львівської міської ради строк для надання пояснень на 5 днів з дня отримання копії ухвали про продовження процесуального строку.

Ухвалою від 04.02.2021 відмовлено у розгляді справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Головним управлінням юстиції Львівської області 04 серпня 2009 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю № 7621 (а.с.7).

У зв`язку з проведенням нотаріальної діяльності між позивачем та ТзОВ "МАСТЕР ЛТД" в особі директора ОСОБА_3 укладено договір найму (оренди) приміщення № 1-ОР від 21 серпня 2009 року (а.с.9). Предметом договору є прийняття у платне користування (найм) для здійснення нотаріальної діяльності нежитлове приміщення другого поверху загальною площею 272,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також п.п. 4.4.2. п. 4.4. Розділу 4 даного договору визначено, що позивач, має право розміщувати інформацію, вивіски на фасаді, огорожі приміщення свого робочого місця.

Згідно вимог Закону України "Про нотаріат" та Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2011 № 888/5 за місцем розташування робочого місця позивача, проведено обстеження на предмет його відповідності встановленим даними нормативними актами умовам проведення нотаріальної діяльності та складено акт про сертифікацію відповідності робочого місця (контори) приватного нотаріуса від 27 серпня 2009 року (а.с.10).

Головне управління юстиції Львівської області видало позивачеві реєстраційне посвідчення № 322 від 28.08.2009 про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності у Львівському міському нотаріальному окрузі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Позивачеві надіслано вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради № 23/р-7-1347 від 07.08.2020 у якій зазначено про самовільно встановлено малу архітектурну форму (вивіску) розміром 1,20 х 0,60 м. на огорожі за адресою: АДРЕСА_1 у якої відсутній паспорт малої архітектурної форми (вивіски) та лист уповноваженого органу про відповідність, чим порушено вимоги "Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові", які затверджені рішенням Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016. Також запропоновано добровільно демонтувати дану конструкцію у термін до 19 серпня 2020 року, а у разі невиконання вимоги, попереджено про примусовий її демонтаж (а.с.12).

Реалізовуючи примусове виконання вимоги, представником комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" - Огородник В. спільно з фізичною-особою підприємцем - ОСОБА_2 за відсутності позивача, як власника конструкції, проведено демонтаж вищевказаної вивіски "Нотаріус" про що складено акт № 2 проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 16.09.2020 (а.с.15) У даному акті вказано, що підставою для примусового демонтажу моєї вивіски "Нотаріус" є наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 177 від 28.08.2020 з порядковим номером №1 (а.с.14).

Вважаючи вказаний наказ протиправним позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рекламу" реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно статті 1 цього закону, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частина 2 статті 2 цього закону вказує, що дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з розповсюдженням інформації, обов`язковість розміщення та оприлюднення якої визначено іншими законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Правила № 2067).

Ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (п. 1 Правил №2067).

Положеннями ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу" встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України "Про нотаріат" вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановлюються Міністерством юстиції України.

Частина 4 ст. 25 Закону України "Про нотаріат" визначає, що приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Згідно п. 9 "Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності" біля входу у приміщення повинна знаходитись інформаційна вивіска, що ідентифікує робоче місце (контору) приватного нотаріуса.

Вивіска має містити інформацію про державу Україну, Міністерство юстиції України, найменування головного управління юстиції, до сфери діяльності якого належить нотаріус, найменування нотаріального округу, напис "НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА", якщо приватний нотаріус має контору (працюють два та більше приватних нотаріусів), або "НОТАРІУС", якщо нотаріус працює одноособово.

Біля входу у приміщення також розміщується інформація щодо часу прийому громадян - час початку та закінчення робочого дня, час обідньої перерви, вихідні дні.

З аналізу наведених правових норм слідує, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №1340/4421/18.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув 24 листопада 2020 року справу № 640/20482/18, в якій досліджував питання чи є інформаційна вивіска з відомостями про нотаріальну контору рекламою, на розміщення якої потрібно отримати дозвіл. Розглядаючи справу, ВС зазначив, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За приписами частини четвертої статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Відтак, враховуючи наведені вище положення, приватний нотаріус є уповноваженою державою фізичною самозайнятою особою, яка не має і не може мати статусу фізичної особи-підприємця, і на якого не може поширюватися дія Закону України "Про рекламу" та Типових правил.

Також ВС зазначив, що за приписами статті 25 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

З наведеною нормою кореспондується обов`язок визначений пунктом 8 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 березня 2001 року № 888/5, відповідно до якого біля входу у приміщення повинна знаходитись інформаційна вивіска, що ідентифікує робоче місце (контору) приватного нотаріуса.

Верховний Суд вказав, що з огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином проаналізували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ретельно дослідили докази у справі повно та всебічно з`ясували обставини справи та дійшли обґрунтованого висновку про те, що розміщений на конструкції позивача напис "нотаріус" не містить індивідуалізації, не містить закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг, інформація не формує та не підтримує обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається, а тому не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що демонтована вивіска позивача не належать до реклами.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлює, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є малі архітектурні форми.

Частина 2 ст. 21 цього Закону визначає, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

З огляду на наведену норму суд зазначає, що вивіски належать до малих архітектурних форм.

Стаття 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" стосується правил благоустрою території населеного пункту.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Частина 3 статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлює, що правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, Типові правила благоустрою території населеного пункту, що затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 № 310 установлюють вимоги щодо благоустрою території населеного пункту та встановлюють, що правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру; платність або безоплатність видачі (переоформлення, анулювання) документа дозвільного характеру; строк видачі документа дозвільного характеру або відмови у його видачі; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру; строк дії документа дозвільного характеру або необмеженість строку дії такого документа; перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності; перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

Відповідач та третя особа зазначають, що Порядок розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові розроблений на підставі Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Суд зазначає, що Закон України "Про благоустрій населених пунктів" не передбачає отримання дозволу (узгодження паспорта) позивачем для встановлення малої архітектурної форми - вивіски.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Однак "Порядок розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові" є актом органу місцевого самоврядування, затвердженим Рішення Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016, який встановлює додатковий обов`язок, що не передбачений законом.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Також ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

У випадку суперечності норм акта органу місцевого самоврядування нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Європейський суд з прав людини у справах „Ґавенда проти Польщі" від 14 березня 2002 року, „Броньовський проти Польщі" від 22 червня 2004 року, „Ґавенда проти Польщі" від 14 березня 2002 року, „Аманн проти Швейцарії" від 16 лютого 2000 року, „Круслена" від 24 квітня 1990 року, „Волохи проти України" від 2 листопада 2006 року „Фельдек проти Словаччини" від 12 липня 2001 року, „Реквеньї проти Угорщини" від 20 травня 1999 року „Свято-Михайлівська Парафія проти України" від 14 червня 2007 року „Фадєєва проти Росії" від 9 червня 2005 року характеризує якість закону так:

1) правове положення може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи;

2) чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні;

3) якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право;

4) закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права, хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Проте надання законом виконавчій владі, чи судді нічим не обмеженого дискреційного права, суперечило б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист особистості від свавільного втручання;

5) якість закону пов`язана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи ;

6) жодна норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для того, щоб надати змогу громадянинові регулювати свою поведінку: він має бути спроможним - якщо потрібно, після відповідної консультації - передбачити такою мірою, наскільки це є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть випливати з його дій. Ці наслідки не повинні бути передбачуваними з абсолютною певністю. У той час, як певність у праві є вельми бажаною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а право має йти в ногу з обставинами, що змінюються. Відповідно до цього більшість законів з необхідністю укладаються в термінах, які більшою чи меншою мірою є нечіткими, а їхнє тлумачення і застосування є питаннями практики;

7) ступінь чіткості закону, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється цей закон, а також кількості та статусу тих, кому закон адресований. Ступінь чіткості, який треба забезпечувати при формулюванні конституційних положень, з огляду на загальний характер, може бути нижчим, ніж в інших законах;

8) положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, норм чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин щодо необхідності узгодження паспорта малої архітектурної форми повинен застосовуватися Закон України "Про благоустрій населених пунктів", норми якого не передбачають обов`язку узгодження паспорта малої архітектурної форми. За наявної суперечності між нормами законів та актом органу місцевого самоврядування суд застосовує норму закону. З огляду на це суд відхиляє доводи відповідача та третьої особи щодо обов`язковості узгодження паспорта малої архітектурної форми відповідно до Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м. Львові.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 840,80 грн. за подання позову (а.с.20), такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 262, 294, 295, КАС України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 177 від 28.08.2020 про демонтаж самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Департаменту містобудування Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05.02.2021.

Суддя Коморний О.І.