Справа № 300/3521/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2021 р. справа № 300/3521/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Остап`юка С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Комунального підприємства Коломияводоканал про стягнення коштів в розмірі 7 392 943, 34 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Комунального підприємства Коломияводоканал (далі відповідач) про стягнення простроченої заборгованості за договором субкредитування в розмірі 7 392 943, 34 гривень.

07.12.2020 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження за вказаним позовом, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, залучено до даної адміністративної справи, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача Міністерство фінансів України та Коломийське управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області; на стороні відповідача Коломийську міську раду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не в повному обсязі виконало зобов`язання щодо повернення коштів, отриманих за Договорами про субкредитування №281010-02/111 від 16.10.2009, за № 13010-05/24 від 28.02.2017 про використання сум позики, що надається Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку, внаслідок чого допущено заборгованість в розмірі 7 392 943, 34 гривень.

Відповідач направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погодився, просив в задоволенні позову відмовити в частині стягнення коштів в розмірі 2 037 330, 24 гривень, оскільки підприємством частково сплачено заборгованість за договором субкредиту від 28.02.2017 № 13010-05/24 за основним боргом в розмірі 1 251 285, 25 гривень, 130 132,02 гривень пені, 653 168, 05 гривень відсотків, 2 744, 92 гривень плати за надання позики, що підтверджується платіжними дорученнями. Решту суми боргу в розмірі 5 355 613, 10 гривень, у зв`язку із скрутним фінансово-економічним становищем та наявністю інших обстави, що істотно ускладнять виконання рішення або зроблять його неможливим, внаслідок примусового стягнення вказаної суми, що призведе до зупинення водопостачання та водовідведення, просить розстрочити терміном на шість місяців рівними часками, починаючи з лютого 2021 року.

Треті особи направили суду пояснення щодо позову з викладом своїх аргументів та міркувань на підтримку та заперечення проти позову відповідно.

Клопотання учасників справи про розгляд даної адміністративної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суд залишив без задоволення, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, що є підставою, передбаченою частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України для відмови у розгляді справи в судовому засіданні.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у позовній заяві, встановив наступне.

16.10.2009 між Міністерством фінансів України, Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та Комунальним підприємством Коломияводоканал укладено договір субкредитування № 28010-02/111 про використання сум Позики, яка надана Україні згідно Угоди про позику (надалі Договір субкредитування).

Згідно пунктом 2.1 цього Договору Міністерство фінансів (Субкредитор) рекредитує КП Коломияводоканал (Субпозичальник) частину коштів Позики у сумі, що включає одноразову комісію і не перевищує 2 600 000 доларів США за рахунок коштів позики, яку погодився надати Україні МБРР на строк та на умовах, що визначені цим договором, а субпозичальник, у свою чергу, зобов`язується повернути отриману суму субкредиту, сплатити відсотки за користуванням ним та здійснити інші, пов`язані з таким користуванням, платежі.

Відповідно до підпункту 8.1.4 пункту 8.1 Договору суборенди Субпозичальник зобов`язаний своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу за основною сумою субкредиту, відсотками, маржею та іншими платежами. Пунктом 14.2 встановлено відповідальність субпозичальника за невиконання або неналежне виконання обов`язків із своєчасного повернення основної суми субкредиту, відсотків та інших платежів у вигляді пені з розрахунку 120 % облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу.

Також, 28.02.2017 між Міністерством фінансів України. Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Коломийською міською радою, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Комунальним підприємством Коломияводоканал укладено договір субкредитування за № 13010-05/24 про використання сум Позики, яка надана Україні згідно Другої Угоди про позику (надалі Другий Договір субкредитування).

Згідно з пунктом 2.1 цього Договору Міністерство фінансів (Субкредитор) рекредитує КП Коломияводоканал (Субпозичальник) частину коштів Позики у сумі 3 099 980, 63 доларів США на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник, зобов`язується повернути отриману суму Субкредиту, в тому числі початкову разову комісію, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цього Договору

Відповідно до підпункту 8.1.4 пункту 8.1 Договору субкредитування Субпозичальник зобов`язаний своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу за основною сумою Субкредиту, відсотками, маржею та іншими платежами, передбаченими цим Договором. Пунктом 18.2 Договору встановлено відповідальність субпозичальника за невиконання або неналежне виконання обов`язків із своєчасного повернення основної суми субкредиту, відсотків та інших платежів у вигляді пені з розрахунку 120 % облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу.

Суд встановив, що відповідач не в повному обсязі виконує свої зобов`язання щодо повернення коштів, отриманих за Договорами про субкредитування № 28010-02/111 від 16.10.2009, № 13010-05/24 від 28.02.2017, що призвело до утворення заборгованості перед державним бюджетом України.

Частиною 3 статті 17 Бюджетного кодексу України встановлено, що державні (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.

Обов`язковою умовою надання державної (місцевої) гарантії крім державних гарантій на портфельній основі є укладення договору між Борговим агентством України (відповідним місцевим фінансовим органом) та суб`єктом господарювання про погашення заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за виконання гарантійних зобов`язань. Істотними умовами такого договору мають бути зобов`язання суб`єкта господарювання: внести плату за надання державної (місцевої) гарантії; надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань за гарантією; відшкодувати витрати державного (місцевого) бюджету, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань; сплатити пеню за прострочення відшкодування зазначених витрат. Пеня нараховується за кожний день прострочення сплати заборгованості у національній валюті з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день нарахування пені; надати гаранту права на договірне списання банком коштів з рахунків суб`єкта господарювання на користь гаранта.

Відповідно до частини 9 статті 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) не поширюється.

Згідно пункту 10 Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №174 від 02.03.2011, з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами на суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.

Пунктом 15 вказаного Порядку передбачено, що прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку.

Згідно інформації, відображеної у Поданнях Коломийського управління Державної казначейської служби України станом на 22.10.2020 відповідач допустив заборгованість до державного бюджету за субкредитними угодами, укладеними з Міністерством фінансів України у рамках спільних зі Світовим банком та Європейським банком реконструкції і розвитку проектів на загальну суму 7 392 943, 34 гривень, яку позивачем заявлено до стягнення в судовому порядку, з яких: 5 797 617, 15 гривень основний борг, 476 953, 37 гривень пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, 1 113 546, 72 гривень плата за користування кредитами (позиками), залученими державою (відсотки), 4 826, 10 гривень плата за надання державних гарантій та кредитів (позик) залучених державою.

Однак, суд встановив, що згідно платіжних доручень від 14.12.2020 за № 1463, 1464, 1465, 1466 відповідач частково сплатив заборгованість в розмірі 2 037 330, 24 гривень за договором субкредиту від 28.02.2017 № 13010-05/24, а саме: за основним боргом в розмірі 1 251 285, 25 гривень, пеня в розмірі 130 132,02 гривень, відсотків в розмірі 653 168, 05 гривень та 2 744, 92 гривень плати за надання позики (а. с. 112 115).

Таким чином, за відповідачем на момент розгляду даної адміністративної справи залишається непогашеною заборгованість за вказаними вище субкредитними договорами становить в загальній сумі 5 355 613, 10 гривень.

За таких обставини, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за вказаними вище субкредитними в розмірі 5 355 613, 10 гривень, а позовні вимоги підлягаю до задоволення частково.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі Кодекс), контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення визначає стаття 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Питання про розстрочення виконання судового рішення розглянуто за заявою відповідача та у відповідності до частини 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено одночасно з постановленням рішення в даній адміністративній справі.

Згідно з частиною 3 статті 378 даного Кодексу підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З огляду на зазначені відповідачем обставини, які в сукупності свідчать про скрутне фінансове становище заявника, суд дійшов до висновку про наявність об`єктивних обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та підтверджують те, що заявник не має можливості виконати рішення суду.

Таким чином, враховуючи підстави, на які посилається заявник щодо розстрочення виконання даного судового рішення, з метою дотримання розумного балансу між інтересами позивача та реальними можливостями Комунального підприємства "Коломияводоканал" погасити заборгованість, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та розстрочення судового рішення строком на 6 місяців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Позивач при зверненні з даним адміністративним позовом до суду сплатив судовий збір в розмірі 21 020 гривень. Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Понесених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз позивачем не заявлено, як наслідок, у справі відсутні судові витрати, що підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Комунальне підприємство Коломияводоканал (індекс 78200, площа Відродження, 1, місто Коломия, Івано-Франківська область, ) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід державного бюджету прострочену заборгованість за договорами субкредитування в розмірі 5 355 613 (п`ять мільйонів триста п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тринадцять) гривень 10 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розстрочити виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №300/3521/20 від 05.02.2021 про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують Комунальне підприємство Коломияводоканал (індекс 78200, площа Відродження, 1, місто Коломия, Івано-Франківська область, ) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід державного бюджету прострочену заборгованість за договорами субкредитування в розмірі 5 355 613 (п`ять мільйонів триста п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тринадцять) гривень 10 копійок, на 6 (шість) місяців рівними частинами, починаючи з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.