Справа № 314/2778/20
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/2778/20
Провадження № 2-а/314/5/2021
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2021 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Кіяшко В.О., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу №314/2778/20; провадження № 2-а/314/40/2020, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , рядового поліції інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до рядового поліції інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Елоян С.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування якого вказує, що 16.06.2020 року позивачеві було вручена Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАМ №2694343 від 16.06.2020 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач зазначив, що з постановою незгоден, з висновками відповідача - не згоден, так як правил дорожнього руху не порушував, рішення та дії відповідача, у звинуваченні скоєння правопорушення та накладання стягнення - вважає неправомірними.

Позивач посилається на те, що 16.06.2020 року він та інші особи, знаходився біля припаркованого транспортного засобу, до якого підійшов поліцейський та повідомив, що у зв`язку з діючим карантином пов`язаним з розповсюдженням світової пандемії викликаної короновірусом СОVID-19 повідомив, що всім необхідно перебувати у захисних масках, після чого попросив надати документи для перевірки. Всі присутні надали документи для перевірки інспектору поліції. В подальшому поліцейський виявив бажання провести перевірку особистих речей та провести обшук кожного присутнього на що позивач проінформував, що безпідставний обшук та огляд не може бути проведений жодним поліцейським. В подальшому поліцейський поводив себе некоректно та зухвало у зв`язку з чим відбулося відповідне спілкування.В подальшому, за версією позивача, у зв`язку з вищенаведеним є підозра, що як засіб помсти з боку поліцейського, останній незаконно використав особисті персональні данні та склав неправомірну постанову відносно позивача.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАМ №2694343 від 16.06.2020 року у відношенні нього.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані документи і докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 16.06.2020 року ОСОБА_2 , рядовим поліції інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія ЕАМ №2694343 від 16.06.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 16.06.2020 ОСОБА_1 -водій транспортного засобу FordFocus з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 (сімдесят чотири) км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 24 (двадцять чотири) в населеному пункті, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Стаття 122 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку,правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП, у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно п. 4розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем до суду надано докази (відео-фото файли) фіксації за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ТС №000571 перевищення швидкісного режиму позивачем.

Суд наголошує на тому, що обсяг статті 77 КАС України передбачає обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, не тільки доведення перед судом факту та обставин події адміністративного правопорушення, а й доведення дотримання правової процедури при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови.

Позивач посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення порушено право позивача на правову допомогу, з посиланням на те, що ним заявлялось відповідне клопотання. Доказів подання такого клопотання інспектору поліції, до суду не надано.

Відповідачем до суду не надано доказів (фіксації) процедури розгляду матеріалу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, хоча працівники правоохоронних органів мають технічну можливість такої фіксації (нагрудні камери, камери відеофіксації патрульного автомобіля, тощо…) та матеріального закріплення доказів дотримання правової процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з зазначеним суд не має можливості перевірити та надати оцінку забезпечення реалізації процесуальних прав позивача та дотримання правової процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За відсутності доведення правомірності процедури винесення рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальної, суд, застосовуючи презумпцію ст. 77 КАС України, приходить до висновку про недотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу тягне за собою визнання незаконною постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вирішувати питання дотримання правомірності прийняття рішеннясуб`єктом владних повноваженьна припущеннях є недопустимим.

У цій справі немає переконливих аргументів, здатних переконати суд дійти іншого висновку.

В світлі наведених міркувань суд, доходить до висновку, що вимоги позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є обґрунтованими і підлягають задоволенню з вищенаведених підстав.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 286 КАСУ країни, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Тому позов слід задовольнити частково, оскільки через процесуальні порушення допущені при розгляді справи, тобто неналежну процесуальну форму дій інспектора поліції, суд позбавлений можливості висловитися про відсутність або наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а встановлення таких обставин виходить за межі предмету дослідження судом в конкретній справі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6-10, 77, 205, 229, 214-246, 255, 257, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову рядового поліції інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Елоян Сергія Сережайовича, серія ЕАМ №2694343 від 16.06.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.- скасувати.

В задоволені іншої частини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку спрощеного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:В. О. Кіяшко

01.02.2021