Справа № 520/8003/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.Справа № 520/8003/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 08.09.20 року по справі № 520/8003/2020

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації

про про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, в якому просив суд першої інстанції:

- визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо виплати у 2017, 2018, 2019 та 2020 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 недоплачену частину разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 та 2020рр. відповідно до статті 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у розмірі 24 955 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначив, що дії відповідача щодо виплати у 2017, 2018, 2019 та 2020 році йому разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є протиправними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року клопотання ОСОБА_1 - задоволено. Замінено відповідача у справі № 520/8003/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії з Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (пров. 9 травня, 2, м. Суми, 40000, ).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року клопотання представника Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації про заміну відповідача по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (пров. 9 травня, 2, м. Суми, 40000, ) щодо виплати у 2020 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (пров. 9 травня, 2, м. Суми, 40000, ) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2020 р. відповідно до статті 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вказане рішення є таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, а відтак є незаконним та необґрунтованим, просив ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що з рішенням суду першої інстанції погоджується частково та вважає його таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, а відтак незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності і суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а 01 вересня 2016 року отримав посвідчення учасника бойових дій, є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Вказує, що в травні 2020 року звернувся до відповідача щодо виплати різниці між належною йому до сплати сумою разової грошової допомоги до 05 травня за 2017,2018, 2019 та 2020 р.р. та фактично виплаченою сумою такої разової допомоги, однак йому було відмовлено та вказано, що Департамент не має права встановлювати розміри допомоги (відповідь № 398-04/П), хоча він не просив встановлювати розміри, оскільки розміри чітко встановлені чинним законодавством. Зазначає, що відповідно до довідки № 786 від 05.05.2020 року йому було нараховано і виплачено наступні суми разової грошової допомоги: 2017р. - 1200,00 грн.; 2018р - 1265, 00 грн.; 2019р.- 1295,00 грн.; 2020 р. - 1390, 00 грн.; мінімальна пенсія за віком складала:2017р.-1312,00 грн.; 2018 р. - 1452, 00 грн.; 2019 р. - 1497, 00 грн. 2020 р. - 1638, 00 грн.. Посилається, що рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, положення розділу 2 Внесення змін до законодавчих актів України яким змінено ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги визнано такими, що не відповідають Конституції. Вказує, що наведене свідчить, що на момент виплати щорічної разової допомоги за 2018, 2019 та 2020 рр. діяла редакція частини п`ятої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту згідно з якою щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зазначає, що таким чином з моменту визнання норми не конституційною передбачений розмір допомоги мав виплачуватися у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Вказує, що суд першої інстанції посилаючись на висновок Конституційного суду від 27.02.2020 року розглядає питання лише недовиплати йому допомоги до 5 травня у 2020 році, хоча редакція частини п`ятої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту згідно з якою щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком була чинна і до 2020 року. Вважає, що обов`язок щодо виплати громадянам щорічної разової грошової допомоги до 5 травня покладений на органи соціального захисту населення - Департамент соціальної політики Сумської міської ради є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину - позивачу, при цьому питання фінансування цих органів не повинні впливати на його права. Зазначає, що разова грошова допомога учасникам бойових дій є доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Посилається на практику Європейського суду з прав людини.

Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації подав до суду апеляційної інстанції, а також на електронну пошту останнього заяву в якій, зокрема, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 №520/8003/2020 про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та ухвалити нове рішення .

ОСОБА_1 направив на електронну адресу суду апеляційної інстанції листа від 26.01.2021, який не містив електронного цифрового підпису, в якому, просив справу розглядати без його участі, за наявними у справі доказами, поясненнями. Зазначив, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просив задовольнити його апеляційну скаргу. Крім того, при ухваленні рішенні прохав врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду справа №440/2722/20 від 13.01.2021.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеної норми КАС України оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає апеляційному перегляду в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В частині задоволених вимог позову рішення суду першої інстанції не оскаржується позивачем, що вбачається зі змісту апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII отримує щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учасник бойових дій.

В квітні 2020 року позивач отримав щорічну грошову допомогу в сумі 1390,00 грн.

14.05.2020 р. позивач звернувся до відповідача як суб`єкта владних повноважень із заявою про нарахування і виплату вказаної допомоги за 2017 р., 2018 р., 2019 р, 2020 р. у розмірі 5-ми мінімальних пенсій за віком з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. №3-р/2020 (а.с.7)

Листом від 25.05.2020 року № 398-04/П відповідач повідомив позивача, що щорічна одноразова грошова допомога до 5 травня за 2020 рік була правомірно нарахована та виплачена у розмірі відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови №112 (а.с.8-9).

Вважаючи дії Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації щодо виплати у 2017, 2018, 2019 та 2020 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту неправомірними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що з 27.02.2020 у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998р. №367-XlV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових дій як п`ять мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі по тексту - Закон №3551-XII).

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину п`яту статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

Законом України від 28.12.2014 № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених положень Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, зокрема № 233 від 05.04.2017, № 170 від 14.03.2018, № 237 від 20.03.2019, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" № 223 від 05.04.2017 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - 1200 гривень.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" № 170 від 14.03.2018 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - 1265 гривень.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" № 237 від 20.03.2019 визначено розмір виплати разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій - 1295 гривень.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мали однакову юридичну силу, проте встановлювали різний розмір щорічної допомоги до 05 травня учасникам бойових дій, а саме: пункт 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (яким уповноважено Кабінет Міністрів України встановлювати розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій), та частина п`ята статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (яка в силу рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 з 22.05.2008 діяла в редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком").

Закони є актами єдиного органу законодавчої влади України - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, які мають однакову юридичну силу.

Так, Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 у справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Тобто, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та залишається чинною на час перебігу правовідносин.

Оскільки норма пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнята пізніше ніж норма частини п`ятої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то у такому випадку при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій слід враховувати саме норму пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Також, колегія суддів зазначає, що на момент проведення позивачу виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій у 2017-2019 р.р. норма пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ) неконституційною не визнавалась, а положення Постанов Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017, № 170 від 14.03.2018 та № 237 від 20.03.2019 були чинними, тому положення цієї норми підлягали застосуванню відповідачем.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Окреме положення п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ст. 91 Закону України Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, саме з 27.02.2020 р. втратили чинність окремі положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, з 27.02.2020 у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998р. №367-XlV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня учасникам бойових дій як п`ять мінімальних пенсій за віком.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в рішенні від 29.09.2020 року по справі №440/2722/20, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року в аналогічних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що лише з 27.02.2020 року відповідні положення п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України вважається неконституційним, а тому прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) не змінює правових відносин між сторонами по даній справі, що мали місце у 2017-2019 роках, оскільки це Рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент виплати щорічної разової допомоги за 2018, 2019 р.р. діяла редакція частини п`ятої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту згідно з якою щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, то колегія суддів зазначає, що на момент проведення позивачу виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій у 2017-2019 р.р. норма пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ) неконституційною не визнавалась, а приписи Постанов Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017, № 170 від 14.03.2018 та №237 від 20.03.2019 були чинними, а тому норми пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ) підлягали застосуванню відповідачем.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням наведених вище висновків суду апеляційної інстанції, правове обґрунтування позивача, викладене в апеляційній скарзі, щодо неправомірності дій Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо виплати у 2017, 2018 та у 2019 році ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є помилковими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що разова грошова допомога учасникам бойових дій є доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не спростовує наведених вище висновків суду апеляційної інстанції.

Також щодо посилання в апеляційній скарзі на певні правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в його рішеннях, то колегія суддів зауважує, що дане рішення суду апеляційної інстанції не суперечить наведеним скаржником правовим позиціям цього суду.

Стосовно не зазначення судом першої інстанції конкретної суми стягнення в частині задоволених вимог про зобов`язання Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій за 2020 р. відповідно до статті 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, то колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку відсутні підстави для визначення такої суми і зміни в цій частині рішення суду першої інстанції за скаргою позивача, оскільки в резолютивній частині останнього вказана норма, яка підлягає застосуванню, а саме ст. 12 Закону України Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, а тому з огляду на приписи ст.308 КАС України та враховуючи межі доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

При цьому, колегія суддів зауважує, що з урахуванням приписів ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не дає правової оцінки оскаржуваному рішенню в частині задоволених вимог судом першої інстанції, оскільки відповідно до ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 року апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/8003/2020 було повернуто скаржнику.

Щодо заявленого до суду відповідачем до суду апеляційної інстанції клопотання про необхідність замінити первісного відповідача Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації належним відповідачем - Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (Міністерство соціальної політики України), з посиланням на приписи п.3 ст.48 КАС України, зазначаючи про те, що на особові рахунки громадян допомогу перераховують районні органи соціального захисту населення, а Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації лише розподіляє кошти, перераховані Міністерством соціальної політики України між районними органами соціального захисту, тим самим зареєструвати фінансові зобов`язання в органах казначейської служби можуть лише районні органи соціального захисту населення, а Департамент не наділений таким правом, то колегія суддів вважає, що у задоволенні цього клопотання належить відмовити, оскільки з урахування спірних правовідносин по даній справі, вимоги позову заявлені саме до Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, враховуючи при цьому, що позивач оскаржує правомірність дій цього відповідача у зв`язку з наданою останнім йому відповіддю від 25.05.2020 №398-04/П. Посилання Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації на те, що останній лише розподіляє кошти, перераховані Міністерством соціальної політики України між районними органами соціального захисту і Департамент не наділений правом зареєструвати фінансові зобов`язання в органах казначейської служби жодним чином не впливає на неможливість його відповідати за позовом у даній справі. При цьому, безпосередньо правовідносин між позивачем та Міністерством соціальної політики України в межах даної справи не існує.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та таким, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки, відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №520/8003/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року