Справа № 520/16499/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 лютого 2021 року № 520/16499/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № та № від 23 грудня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25.11.2019 р., поштовим відправленням № 419, ФОП ОСОБА_1 було отримано Акт № 269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 від 07.11.2019 р. «Про результати камеральної перевірки несвоєчасної сплати єдиного податку», складений Центральним управлінням Головного управління ДПС у Харківській області.

Період проведення перевірки в преамбулі Акту перевірки не вказаний, але за текстом вбачається, що перевіркою охоплено період 2017-2019 років.

На Акт перевірки у встановлених законом порядку та строки подані заперечення, але ГУ ДПС області дані заперечення залишені без задоволення.

07.02.2020 р. ФОП ОСОБА_1 поштовим відправленням № 337 були отримані два податкових повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області від 23 грудня 2019 року про застосування штрафів за порушення строків сплати єдиного податку з фізичних осіб: № на суму 25 030,30 грн. та № на суму 4 957,31 грн., які були прийняті на підставі акту перевірки № 269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 від 07.11.2019 р. Дані податкові повідомлення - рішення у встановлений законом строк були оскаржені до ДПС України. Рішенням ДПС України скарга позивача залишена без задоволення. З прийняттям вищевказаних податкових повідомлень - рішень позивач не згоден, у зв`язку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 25.11.2020 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача, у встановлений судом строк, надав відзив на адміністративний позов, в якому представник позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи викладені у відзиві.

Позивачем до матеріалів справи надані додаткові пояснення з приводу застосування актуальної судової практики.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця у встановленому законом порядку.

За наслідками проведеної камеральної перевірки складено акт від 07.11.2019 року №269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб протягом строків, визначених п. 295.3 ст. 295 Кодексу: несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеного п.п.3 п.291.4 ст.291 та п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 цього Кодексу, в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. За результатами перевірки встановлено: несвоєчасна сплата узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку протягом граничних строків (а.с.5-7).

Судом встановлено, що згідно розписки представник позивача за довіреністю отримав 12.11.2019 року примірник вказаного акту перевірки.

Позивач 05.12.2019 року за вих.№05/12 направив до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення на акт камеральної перевірки (а.с.9-10).

Головне управління ДПС у Харківській області, листом від 19.12.2019 № 7521/ФОП/20-40-43, повідомило позивача, що Центральним управлінням ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення залишити без задоволення заперечення ФОП ОСОБА_1 від 05.12.2019 №05/12 (а.с.12-13).

Судом встановлено, що 23 грудня 2019 року ГУ ДПС у Харківській області були винесені податкові повідомлення - рішення про застосування штрафів за порушення строків сплати єдиного податку з фізичних осіб: № на суму 250303,00 грн. та № на суму 24786,55 грн., які були прийняті на підставі акту перевірки №269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 від 07.11.2019 року (а.с.14,16).

13 лютого 2020 року позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України на вказані податкові повідомлення рішення (а.с.18-19).

Рішенням від 16.04.2020 року №13599/6/99- про результати розгляду скарги, Державна податкова служба України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Харківській області від 23.12.2019 року № та №009675606, а скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - без задоволення (а.с.20-23).

При цьому, під час розгляду скарги Державною податковою службою України встановлено, що відповідно до інформації АІС "Податковий блок" у перевіряємому періоді скаржник при здійсненні підприємницької діяльності застосовує спрощену систему оподаткування, платник єдиного податку (III група - 5%). На підставі аналізу даних інтегрованої картки платника податку (далі - ІКГТ) Скаржника по платежу «єдиний податок з фізичних осіб» встановлено, що станом на 19.02.2017 обліковується переплата в розмірі 131 524,59грн. Відповідно до даних податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, поданих до контролюючого органу за 2016-2019 роки, Скаржником визначено суму єдиного податку яка підлягає сплаті до бюджету, а саме:

податкова декларація від 10.01.2017 № за 2016 рік визначено суму єдиного податку у розмірі 226 982,17 грн, з урахуванням переплати, по граничному терміну сплати 19.02.2017 виник борг у сумі 95 457,58 грн, який сплачено 20.02.2017 в сумі 1 624 грн, 21.02.2017 в сумі 7 500 грн, 23.02.2017 в сумі 10 200 грн, 24.02.2017 в сумі 33 100 грн, 28.02.2017 в сумі 1 878 грн та 01.03.2017 в сумі 41 155,60 грн, тобто з порушенням граничного терміну сплати від 1 до 10 днів;

податкова декларація від 05.04.2017 № за 1 квартал 2017 року визначено суму у розмірі 148 413,41 грн, по граничному терміну сплати 20.05.2017 виник податковий борг в сумі 141 461,79 грн, який сплачено 26.05.2017 в сумі 11 135 грн, 02.06.2017 в сумі 13 278,40 грн, 06.06.2017 в сумі 117 048,40 грн, тобто з порушенням граничного терміну сплати від 6 до 17 днів;

податкова декларація від 12.04.2018 № за 1 квартал 2018 року визначено суму у розмірі 29 835,23 грн, по граничному терміну сплати 20.05.2018 виник податковий борг в сумі 13 383,62 грн, який сплачено 19.06.2018, тобто з порушенням граничного терміну сплати на 30 днів;

податкова декларація від 06.07.2018 № за 1 півріччя 2018 року визначено суму у розмірі 21 881,66 грн, по граничному терміну сплати 19.08.2018 виник податковий, борг в сумі 5 430,05 грн, який сплачено 15.04.2019, тобто з порушенням граничного терміну сплати на 239 днів;

податкова декларація від 11.10.2018 № за 3 квартали 2018 року визначено суму у розмірі 8 133,14 грн, по граничному терміну сплати 19.11.2018 виник податковий борг в сумі 13 563,19 грн, який частково сплачено 15.04.2019, тобто з порушенням граничного терміну сплати на 147 день;

податкова декларація від 08.01.2019 № за 2018 рік визначено суму у розмірі 7 447,05 грн, по граничному терміну сплати 21.02.2019 виник податковий борг в сумі 21 010,24 грн, який частково сплачено 15.04.2019, тобто з порушенням граничного терміну сплати на 53 дня;

податкова декларація від 11.04.2019 № за 1 квартал 2019 року визначено суму у розмірі 12 153,26 грн, по граничному терміну сплати 20.05.2019, з урахуванням пені, виник податковий борг в сумі 3 776,32 грн, який сплачено 27.06.2019, тобто з порушенням граничного терміну сплати на 38 днів;

Таким чином, на підставі аналізу даних інтегрованої картки Скаржника по платежу «єдиний податок», перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначених зобов`язань з єдиного податку на загальну суму 250 303,00 грн, із затримкою до 30 календарних днів, та у розмірі 24 786,55 грн, із затримкою більше 30 календарних днів, чим порушено вимоги пункту 295.3 ст.295 ПК України, що призвело до нарахування штрафних санкцій відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України.

Суд зазначає, що позивач ані в запереченнях на акт камеральної перевірки, ані у скарзі на податкові повідомлення-рішення не заперечує факт порушення вимог пункту 295.3 ст.295 ПК України, а саме факт несвоєчасної сплати самостійно визначених зобов`язань з єдиного податку. Жодного доказу, що спростовує встановлені актом перевірки порушення позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд вважає факти, встановлені актом перевірки від 07.11.2019 року №269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 доведеними та такими, що визнаються позивачем.

При цьому, підставою для звернення до суду з адміністративним позовом слугували процедурні порушення, допущені, на думку позивача, відповідачем.

Так, позивач у адміністративному позові стверджує, що законодавець чітко окреслює найменування електронних баз, які можуть використовуватись в ході камеральної перевірки, а саме:

1.Система електронного адміністрування податку на додану вартість, яка включає: а) дані центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (тобто мається на увазі База даних Держказначейства); б) дані Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій;

2. Дані Єдиного реєстру акцизних накладних;

3. Система електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Вказує також на те, що в преамбулі Акту перевірки вказано, що при камеральній перевірці використовувались "заява про право застосування спрощеної системи оподаткування, подана до контролюючого органу за місцем реєстрації - податкової адреси" та "реєстраційні дані в ІС "Податковий блок". Отже, працівник ДПС провела камеральну перевірку на підставі даних Інформаційної системи та заяви, не передбачених в п. 75.1.1. ПКУ. За цих обставин проведена, нібито, камеральна перевірка, на думку позивача, набуває ознак позапланової невиїзної документальної перевірки. З огляду на викладене, позивач вважає, що камеральна перевірки, оформлена Актом № 269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 від 06711.2019 року проведена не у спосіб, передбачений ПКУ, а тому є незаконною.

З приводу вказаних тверджень суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановлено статтею 76 вказаного Кодексу.

За приписами статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що предметом камеральної перевірки, крім питань правильності формування податкових декларацій можуть бути й інші питання, зокрема, своєчасність сплати грошових зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі №820/2244/17.

При цьому, абзацом другим підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

З огляду на викладене, твердження позивача, що контролюючим органом протиправно під час проведення камеральної перевірки було використано дані автоматизованої інформаційної системи "Податковий Блок", не відповідають дійсності. Вказані дії вчинено відповідачем у відповідності до приписів Податкового кодексу України.

Відносно тверджень позивача, що згідно штампу "Укрпошти" на конверті, поштове відправлення, яким надсилався Акт №269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 від 07.11.2019 року, було здано на пошту лише 21.11.2019 року, тобто встановлений п.86.2 ст.86 ПКУ триденний строк надіслання акту перевірки був порушений, суд зазначає, що згідно розписки представник позивача за довіреністю отримав 12.11.2019 року примірник вказаного акту перевірки. Отже, твердження позивача, викладені у адміністративному позові спростовуються наявними матеріалами справи та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відносно посилань позивача у позовній заяві, що він зазначив про бажання прийняти участь у розгляді цих заперечень та просив ГУ ДПС області повідомити йому про дату розгляду заперечень, проте, позивачу про дату розгляду заперечень повідомлено не було, заперечення були розглянуті без обов`язкової участі позивача, що, на думку позивача, свідчить про те, що контролюючим органом не було враховано надані заперечення під час винесення ППР, чим грубо порушеновимоги пунктів86.7., 86.8. статті 86 ПКУ. Позивач вважає, що дана обставина є самостійною підставою для скасування податкових повідомлень - рішень., суд зазначає наступне.

Згідно положень п.86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством передбачено термін, протягом якого платник податків має право подати заперечення на акт, а саме протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Судом встановлено, що згідно розписки представник позивача за довіреністю отримав 12.11.2019 року примірник вказаного акту перевірки, при цьому позивач 05.12.2019 року за вих.№05/12 направив до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення на акт камеральної перевірки, тобто з пропущенням передбаченого строку.

З наведеного вбачається, що контролюючий орган повинен був залишити вказані заперечення без розгляду з огляду на пропущення позивачем строку надання заперечень, однак, з наявного в матеріалах справи листа ГУ ДПС у Харківській області про розгляд заперечення до акту перевірки ФОП ОСОБА_1 вбачається, що ГУ ДПС у Харківській області розглянуто заперечення від 05.12.2019 №05/12 (вхідний Центрального управління ГУ ДПС у Харківській області від 10.12.2019 №44917/ФОП) на акт перевірки №269/20-40-56-06-09/ НОМЕР_1 від 07.11.2019 "Про результати камеральної перевірки несвоєчасної сплати єдиного" з питання своєчасності сплати єдиного податку фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

Також у вказаному листі зазначено, що заперечення розглянуто без уповноваженої особи ФО-П ОСОБА_1 в зв`язку з повідомленням у телефонному режимі про відсутність цієї особи на даний час у м. Харкові.

Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 по справі №818/532/16, процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не можуть сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами перевірки, учинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення зазначеної перевірки підлягають оцінці і з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість платника податків захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей контролюючому органу задля правильного установлення обставин та обґрунтованості висновків. та чи призвели установлені процедурні порушення до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу.

Судом встановлено, що процесуальні порушення контролюючого органу щодо порядку розгляду заперечень позивача, не вплинули на правомірність встановлення порушень податкового законодавства, допущеного позивачем.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на те, що в межах даної справи не є предметом оскарження дії відповідача щодо розгляду заперечень позивача на акт перевірки та дотримання останнім процедури розгляду заперечень, суд приходить до висновку, що предметом доказування в межах даної справи повинно бути саме доведення факту відсутності з боку позивача порушень вимог податкового законодавства щодо своєчасної сплати самостійно узгодженої суми єдиного податку.

Однак, наявні матеріали справи не містять жодного доказу, який би спростовував висновки акту перевірки щодо порушення строків сплати самостійно визначеного зобов`язання з єдиного податку.

При цьому суд відхиляє посилання представника позивача на необхідність застосування у даній справі висновків, сформованих у постановах Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 340/94/19, від 28.09.2020 у справі №520/2305/19, оскільки такі ухвалені у справах, фактичні обставини яких є відмінними, від тих, які встановлені у межах розгляду даної справи.

Зокрема, у постанові Верховного суду від 09.07.2020 у справі №340/94/19 контролюючим органом було порушено право платника податків на подання заперечень на акт перевірки, оскільки прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та складання акта перевірки відбулось в один день.

У постанові Верховного суду від 28.09.2020 у справі № 520/2305/19 позивач 06.12.2019 надав заперечення на акт перевірки, в яких повідомив про бажання взяти участь у їх розгляді. Заперечення розглянуті ГУ ДФС 17.12.2018. При цьому про дату та час розгляду заперечень ГУ ДФС повідомило позивача листом від 17.12.2018 № 52520/10/20-40-53-05-16, а податковим повідомленням-рішенням від 13.12.2018 № до Товариства застосовані штрафні (фінансові) санкції на підставі зазначеного акта перевірки, тобто до моменту розгляду заперечень.

Оскільки в межах даної справи позивач скористався правом надання заперечень на акту перевірки, заперечення були розглянуті контролюючим органом та податкові повідомлення - рішення винесені з урахуванням висновків про розгляд заперечень позивача на акт перевірки, суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача.

Таким чином, внаслідок виявлених актом перевірки порушень позивачем податкового законодавства, які не заперечуються позивачем, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесені податкові повідомлення-рішення № та № від 23 грудня 2019 року, підстави для їх скасування - відсутні.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

При цьому суд наголошує, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування висновків акту перевірки. Під час розгляду справи судом встановлено, що висновки акту перевірки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених контролюючим органом.

З огляду на те, що позивач не спростовує встановлених актом перевірки порушень, суд приходить до висновку про обґрунтованість прийняття Головним управлінням ДПС України оскаржуваних рішень, та як наслідок відсутність підстав для їх скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що оскаржувані рішення винесені контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірним. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 лютого 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.