Справа № 340/4672/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 340/4672/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №340/4672/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18.09.2020 р. №11-13240/14-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,50 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

20.10.2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти дії/приймати рішення щодо розпорядження земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,50 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 27.07.2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Заява обґрунтована тим, що Верховний Суд висловлює позицію, у якій орган державної влади або місцевого самоврядування не має правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку двом різним особам на одну і ту ж земельну ділянку (постанови від 25.04.2018 р. у справі №461/2132/17, провадження №К/9901/1160/17; від 31.07.2019 р. у справі №472/1286/17-ц, провадження №61-42797св18); від 11.09.2019 р. у справі №472/1284/17-ц, провадження №61-39982св18; від 27.11.2019 р. у справі №671/464/17, провадження №К/9901/42945/18; від 22.01.2020 р. у справі №707/2230/18, провадження №61-10975св19).

З огляду на строк розгляду справи у порядку КАС України та середні строки розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (від 3 до 14 днів) є усі підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а судовий захист буде ілюзорним і неефективним, що потягне за собою наступні судові спори.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 17.10.2018 р. у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18) рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом. Доводи представника позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки не доведено існування підстав із якими ст.150 КАС України пов`язує вжиття заходів забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить її скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою. А вжиття заходів забезпечення позову спрямовано на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Проте заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих посилань на наявність очевидних ознак протиправності наказа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18.09.2020 р. №11-13240/14-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Щодо тверджень позивача про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як, правильно зазначив суд першої інстанції, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Тобто, сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не гарантує їй набуття такого права, а тому доводи апеляційної скарги про те, що забезпечення позову у цій справі спрямовано на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті є помилковими.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає і про те, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтувань наявності звернення іншої особи з заявою до відповідача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на цю ж земельну ділянку.

Враховуючи те, що звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою не встановлює для неї будь-яких прав на таку земельну ділянку, що виключає можливість не збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті, а також те, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтувань наявності звернення іншої особи з заявою до відповідача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на цю ж земельну ділянку, що в свою чергу свідчить про відсутність обставин, які б могли ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позову у цій справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведеність позивачем існування підстав із якими ст.150 КАС України пов`язує вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №340/4672/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко