Справа № 200/10990/20-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 р. Справа№200/10990/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

третя особа: ОСОБА_2 приватний нотаріус Торецького міського нотаріального округу Донецької області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 приватний нотаріус Торецького міського нотаріального округу Донецької області, в якому просила суд: визнати протиправною бездіяльність Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ненадання приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Рижкову О.О. інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_3 , яка була йому нарахована, але не отримана ним за своє життя; зобов`язати Торєцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Рижкову О.О. довідку про розмір пенсії ОСОБА_3 , яка була йому нарахована з 01 серпня 2014 по 02 червня 2017 року, але не отримана ним за своє життя.

30 листопада 2020 року судом відкрито провадження в адміністративні справі в порядку прощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 22 грудня 2020 року.

22 грудня 2020 року розгляд справи відкладено на 18 січня 2021 року.

15 січня 2021 року до суду засобами електронного зв`язку надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Рижкова О.О. по суті позовних вимог.

18 січня 2021 року до суду засобами електроного зв`язку надійшов відзив відповідача на позовну заяву, електронний лист було не підписано елетронним цифровим підписом, відповідно до вимог КАС України.

18 січня 2021 року розгляд справи відкладено на 01 лютого 2021 року.

22 січня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задовлленні позовних вимог.

01 лютого 2021 року сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 07 травня 2020 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 311.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все майно, що належало спадкодавцю на праві власності, до складу якої ввійшла недоотримана пенсія, яка нараховувалась йому до дня смерті і зберігається на рахунках Пенсійного фонду України, та яка на теперішній час є виплаченою не в повному обсязі.

Представник позивача зазначив, що 17 червня 2020 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії станом на 03.06.2020 року за період з 02.06.2017 року по 30.11.2019 року, яка зберігається в Торецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та згідно довідки, виданої пенсійним органом 05 червня 2020 року за № 0582-05-8/446, належить спадкодавцю. Згідно зазначеної довідки сума недоотриманої ОСОБА_3 пенсії складає - 68684,76 грн.

Вказане підтверджено наданими представником позивача копіями свідоцта про право на спадщину за законом в спарковій справі №174/2020, зареєстрованого в реєстрі за № 1612, виданого приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області та листа відповідача № 0582-05-8/446 від 05.06.2020 року.

Надаючи приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкову О.О. відповідь відповідач послався на норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Крім того, розмір недоотриманої суми пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення особи, яка має право на спадщину до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Предтваник позивача зазначив, що надана приватному нотаріусу Рижкову О.О. інформація стосовно розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_3 не відповідає дійсності так як останньому Пенсійний фонд України припинив виплачувати пенсію з серпня місяця 2014 року.

Позивач вважає, що відповідачем у відповіді на запит нотаріуса не вірно вказаний період нарахування пенсії ОСОБА_3 та відповідно розмір заборгованості по її виплаті померлому, на отримання якого наразі претендує його дружина, як спадкоємець за законом першої черги.

Такі дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_1 вважає неправомірними та такими, що порушують її права та законні інтереси.

З наданих представником позивача документів суд встановив, що згідно свідоцтва про обруження НОМЕР_3 від 14.04.1964 року позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_3

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк у віці 82 років, про що Торецьким міським відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління юстиції складено актовий запис №311 та видано Свідоцтово про смерть серія НОМЕР_4 .

Відповідач - Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85200, Донецька обл., місто Торецьк, вул. Дружби, будинок 22, організаційно-правова форма - орган державної влади.

Відповідач з позовом не погоджуються у повному обсязі та зазначає, що частиною 1 статті 46 Закону України № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

З огляду на вищезазначене, відповідач вважає, що не має законних підстав для обрахування та виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 з моменту припинення її виплати у вересні 2014 році по 01 червня 2017 року (включно).

Також відповідач зазначив, що 22.06.2020 року до управління звернулася громадянка ОСОБА_1 із заявою № 1980 про виплату недотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 , надавши копію свідоцтва про смерть, оригінал свідоцтва про право на спадщину законом, оригінал витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копії свого паспорту, картки платника податків, довідки ВПО.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України № 1058 обрахована 22.06.2020 року та виплачена 22.09.2020 року сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 , яка склала 67 711,17 грн, що за період з 21.06.2017 року по 30.11.2019 року, що підтверджується скріншотом з бази ІКІС ПФУ: ППВП.

Крім цього, відповідач вказав на те, що за період з липня 2014 року по серпень 2014 року пенсія ОСОБА_3 була нарахована та виплачена, що підтверджується витягом з АСОПД/КОМТЕХ-W.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Пориватний нотаріус Рижков О.О. надав письмові пояснення, які не суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не спростовують доводів сторін.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести тіобставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо обмеження виплати позивачу успадкованої нею пенсії її померлого чоловіка трирічним терміном з дати звернення та зазначення вказаної інформації у відповіді на запит приватного нотаріуса Рижкова О.О., визнаються відповідачем і підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 52 Закону № 1058, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Наведена норма закону кореспондує статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (з дня відкриття спадщини - стаття 1220 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

При цьому, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи вказані приписи законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, а вразі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Норми частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 1227 ЦК України узгоджуються із приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Щодо доводів відповідача стосовно застосування положень ст.46 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд звертає увагу, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень незалежно від наявності або відсутності вини будь-якої із сторін спірних правовідносин щодо неотримання пенсійних виплат пенсіонером.

Однак, суд зазначає, що відповідачем доведено виплату померлому пенсії за липень 2014 року та серпень 2014 року.

Враховуючи впладене, суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково, зобов`язавши відповідача надати нотаріусу довідку про розмір нарахованої пенсії ОСОБА_3 за період з 01.09.2014 року по 02.06.2017 року.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що порушення прав позивача полягає у вчиненні дій щодо надання інформації на запит нотаріуса не в повному обсязі без зазначення повного періоду невиплати пенсії та нарахованої за цей час суми, що виключає бездіяльність відповідача, оскільки бездіяльність є пасивною поведінкою суб`єкта правовідносин, яка полягає в уникненні вчинення дій, які повинні були бути вчинені відповідно до закону.

Поряд з цим, це не змінює суті позовних вимог та не тягне за собою зміну способу захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення його прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, призадоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при звернення з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн згідно квитанції №6 від 20.11.2020 року.

Враховуючи викладене, суд присуджує стягнути судові витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85200, Донецька обл., місто Торецьк, вул. Дружби, будинок 22), третя особа: ОСОБА_2 приватний нотаріус Торецького міського нотаріального округу Донецької області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо надання приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Рижкову О.О. інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_3 , яка була йому нарахована, але не отримана ним за своє життя, не в повному обсязі.

Зобов`язати Торєцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Рижкову О.О. довідку про розмір пенсії ОСОБА_3 , яка була йому нарахована з 01 вересня 2014 по 02 червня 2017 року, але не отримана ним за своє життя.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньТорєцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької областіна користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 01 лютого 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 08 лютого 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко