Справа № 127/16643/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 127/16643/17

адміністративне провадження № К/9901/24114/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу 127/16643/17

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року

(ухвалену у складі головуючого судді Бессараб Н.М.)

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року

(ухвалену у складі колегії суддів: головуючий суддя Ватаманюка Р.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Сторчака В.Ю.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, у якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 07 березня 2017 року.

2.Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця із заявою про призначення йому пільгової пенсії за віком за списком № 2, обґрунтувавши це звернення документально та з посиланням на норми чинного законодавства України, що регулюють вказане питання, проте йому було протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 11 жовтня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці продовжити розгляд заяви ОСОБА_1 від 07 березня 2017 року про призначення йому пенсії на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці судовий збір в розмірі 320,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що

відповідач направивши замовлення на проведення зустрічної перевірки спеціального стажу №862/06-30/02-2/8 та запит на Державну експертизу умов праці Вінницької області №1009/06-32-3/02-2 від 17.05.2017 року щодо надання висновків про результати експертизи умов якості проведення атестаційних робочих місць і не отримавши відповідей з даних установ, передчасно відмовив позивачу у призначенні пенсії.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 28 листопада 2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року - без змін.

6. Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції та вказав на протиправність дій відповідача, які полягають у передчасній відмові позивачу у призначенні пільгової пенсії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 11 грудня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача.

У касаційній скарзі скаржник просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі №127/16643/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

У касаційній скарзі відповідач стверджує, що підстави для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за віком у нього були відсутні через якість поданих позивачем документів, оскільки інформація у наданій позивачем уточнюючій довідці відрізняється від отриманої інформації контролюючим органом, а отже такий документ, на думку скражника, було правомірно не враховано при визначенні віку з якого позивач мав би законні можливості на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою відповідача на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі №127/16643/17.

9. 16 лютого 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.

10. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М. М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 18 червня 2019 року, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, унаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.

12. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу відповідача.

II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, згідно записів трудової книжки у ОСОБА_1 , загальний стаж роботи, який також підтверджений протоколом УПФУ в м. Вінниця, складає 34 роки 1 місяць 10 днів. Пільговий стаж позивача на посаді електрогазозварника по Списку №2 складає 22 роки 8 днів:

- з 15 жовтня 1992 по 23 лютого 2011 - газоелектрозварювальник 2 розряду в ТОВ "Вінницький експериментально - механічний завод" (ЕМЗ);

- з 01 червня 2011 по 30 червня 2012 - газоелектрозварювальник в ТОВ "Академія будівельних технологій";

- з 02 липня 2012 по 30 січня 2015 - газоелектрозварювальник ВКФ "Комета ЛТД".

07 березня 2017 ОСОБА_1 особисто звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" та надав всі необхідні для цього документи.

09 березня 2017 відповідачем було надіслано запит до ТОВ "Вінницький експериментально - механічний завод" для витребування уточнюючої довідки. На адресу відповідача 03 травня 2017 надійшла відповідь. У наданій уточнюючій довідці № 20 від 29 березня 2017 неправильно вказано розділ та не вказано підрозділ Списку №2, затвердженого постановою КМУ №36 від 16 січня 2003. Також зазначено наказ про проведення атестації №5 від 11 травня 2004, а не наказ про затвердження результатів атестації. Окрім того, відсутня інформація про черговість атестацій. До того ж , період роботи на посаді електрогазозварника вказано з 15 жовтня 1992, тоді як згідно записів трудової книжки, з 15 жовтня 1992 ОСОБА_1 переведено на посаду зварювальника, а в записі №10 трудової книжки (про внесення змін) не зазначено з якої дати вважати посаду "електрогазозварник".

Разом з уточнюючою довідкою підприємством було надано копію наказу про результати атестації №7 від 14 липня 2004 року, текст якої відрізняється від тексту наказу, наданого заявником.

13 травня 2017 відповідачем було направлено замовлення на проведення зустрічної перевірки спеціального стажу №862/06-30/02-2/8 та запит на Державну експертизу умов праці Вінницької області №1009/06-32-3/02-2 від 17 травня 2017 щодо надання висновків про результати експертизи умов якості проведення атестаційних робочих місць. Станом на 07 червня 2017 відповідь не надійшла.

07 червня 2017 відмовляючи у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідач посилався на те, що при подачі заяви на призначення пенсії заявником не було надано довідки, що підтверджує спеціальний стаж роботи. Надано тільки копію наказу про результати атестації робочих місць №7 від 14 липня 2004, згідно якої право на пільгове пенсійне забезпечення надано зварювальникам. Надання права на пільгове пенсійне забезпечення працівникам за цією професією не передбачено Списком №2, затвердженого постановою КМУ №36 від 16 січня 2003.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернувся до суду.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15.Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Судами попередніх інстанцій досліджено трудову книжку позивача та вказано, що остання заповнена без помилок і неточностей та містить відомості, що підтверджують пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 .

Згідно статті 100 Закону № 1788-ХІІ, особам які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

36. Згідно з пунктами 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (набрала чинності з 21.08.1992 року), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 вище згаданого Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Отже, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці після 22.08.1992 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював:

- з 15 жовтня 1992 по 23 лютого 2011 - газоелектрозварювальник 2 розряду в ТОВ "Вінницький експериментально - механічний завод" (ЕМЗ);

- з 01 червня 2011 по 30 червня 2012 - газоелектрозварювальник в ТОВ "Академія будівельних технологій";

- з 02 липня 2012 по 30 січня 2015 - газоелектрозварювальник ВКФ "Комета ЛТД".

Професія газоелектрозварювальник була віднесена до Розділу XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники» Списку № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів Верховного Суду зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17 та від 27 березня 2020 року у справі № 607/1266/17.

В подальші роки було проведено атестацію робочих місць і посади, на яких працював ОСОБА_1 , наказами підприємств було віднесено до категорії за списком №2.

Трудова книжка позивача містить чітко визначені періоди роботи, назви посад, які передбачають зарахування пільгового стажу.

Крім того судами попередніх інстанцій було досліджено матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 та встановлено, що актом зустрічної перевірки довідки підтверджуючої пільговий характер роботи №869 від 20.07.2017 року (після відмови 07.06.2017 року у призначенні пенсії) підтверджено право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Отже підстави, які стали причиною відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не були підтверджені судами попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи у судовому порядку.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено виконання ним роботи протягом спірних періодів, яка законодавством віднесена до посад з шкідливими умовами праці та дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Постановою Кабінету Міністрів України № 22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок).

Заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації) (п.1.1 Порядку).

Згідно п.4.1 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Положенням п.1.7 вказаного порядку зазначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

13 травня 2017 року відповідачем через наявність певних сумнів щодо пільгового трудового стажу позивача було направлено замовлення на проведення зустрічної перевірки спеціального стажу №862/06-30/02-2/8 та запит на Державну експертизу умов праці Вінницької області №1009/06-32-3/02-2 від 17 травня 2017 року щодо надання висновків про результати експертизи умов якості проведення атестаційних робочих місць. Станом на 07 червня 2017 року відповідь не надійшла.

Не отримавши відповіді на відповідний запит, контролюючий орган за наданими позивачем документами прийняв рішення відмовити йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що такі дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці є протиправними і передчасними, оскільки прийнявши у позивача заяву про призначення пенсії разом із доданими документами, відповідач не повідомив позивача письмово про відсутні документи, які позивач повинен був би подати у трьохмісячний термін з дня прийняття заяви, а також відповідач не надав позивачу та ТОВ "Вінницький експериментально - механічний завод" допомоги та відповідних роз`яснень щодо оформлення уточнюючої довідки та інших необхідних документів, а у разі необхідності - відповідні бланки документів, не з`ясував можливості у позивача надати додаткові документи та інше.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що період роботи позивача в ТОВ «Вінницький експериментально-механічний завод» не підтверджений висновками атестації робочих місць, оскільки надані позивачем до контролюючого органу документи містять відомості, які протирічать відомостям отриманим на запит відповідача від підприємства, на якому працював позивача, що у свою чергу не дає підстав для зарахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу.

З цього приводу колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у зазначені вище постанові дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, доводи касатора щодо не підтвердження позивачем пільгового стажу у зв`язку із відсутністю достовірних висновків атестації його посади є необґрунтованими.

Решта доводів касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, та не є підставою для їх скасування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

16. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1.Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі №127/16643/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

Л.В. Тацій