Справа № 360/1899/20
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року справа №360/1899/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р. (у повному обсязі складено 09.12.2020 у м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/1899/20 (головуючий І інстанції суддя І.В. Тихонов) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.05.2020 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому в день звільнення індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по серпень 2019 року включно на загальну суму 6223,93 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.;

- стягнути з відповідача невиплачену в день звільнення індексацію грошового забезпечення за період із липня 2015 року по серпень 2019 року, на загальну суму 6223,93 грн.;

- стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн. (а.с. 1-9).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1899/20 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення індексації грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по листопада 2018 року та з лютого 2019 року по липень 2019 року.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.

Зобов`язано Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу невиплачену в день звільнення індексацію грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по листопада 2018 року та з лютого 2019 року по липень 2019 року.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 49-55).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1899/20 залишено без змін (а.с. 102-103).

23.11.2020 року до суду надійшла від відповідача заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме: оскільки посвідчення серії НОМЕР_2 видане 14.01.2016 року, то у позивача право вимагати нарахування та виплати грошової компенсації виникає з 2016 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року заяву військової частини НОМЕР_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 360/1899/20 було задоволено.

Змінено рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі № 360/1899/20 в частині:

«Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 56 діб на загальну суму 11451,44 грн.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 56 діб на загальну суму 11451,44 грн.»

В решті рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі № 360/1899/20 залишено без змін (а.с. 160-162).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року, а рішення суду від 18.06.2020 року залишити в силі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що Луганський окружний адміністративний суд, приймаючи ухвалу про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами у справі № 360/1899/20 від 26.11.2020 року, вийшов за межі поданої заяви, оскільки ні в назві ні в описовій частині заяви відповідач не звертався до суду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Тобто, заява відповідача не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

Також позивач вказує на безпідставне поновлення строку звернення до суду відповідачем з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Позивач вказує на те, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України для того, щоб бути підставою для перегляду рішення суду, яке набрало законної сили за нововиявленими підставами, заява повинна відповідати трьом вимогам: мати істотні для справи обставини, ці обставини не були встановлені судом під час прийняття рішення у справі та ці обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справу.

Разом з тим, відповідачу про те, що позивач має статус учасника бойових дій було відомо при отриманні ним посвідчення учасника бойових дій, видане 14.01.2016 року, та саме з цієї дати відповідач був обізнаний, що позивач не мав такого статусу в 2015 році.

Посилається на постанову Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 815/1918/15, постанову Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 10.04.2019 року у справі № 813/8070/14.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його та позивача. Апеляційну скаргу позивач та його представник підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» передбачено надання учасникам бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Право на одержання учасниками бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік передбачено пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551, а саме: учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: 12) використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також 2 одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів визначення учасника бойових дій надає стаття 5 Закону України № 3551 «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» (далі також - Закон № 3551), яким є особа, яка брала участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Наказ № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 620/4218/18 від 21.08.2019 щодо грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку військовослужбовцям у період мобілізації .

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення індексації грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по листопада 2018 року та з лютого 2019 року по липень 2019 року.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн. Зобов`язано Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу невиплачену в день звільнення індексацію грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по листопада 2018 року та з лютого 2019 року по липень 2019 року. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 49-55).

Разом з тим, в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 року зазначено щодо виявлення відповідачем помилки в довідці від 26.02.2020 № 231 щодо грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, яку долучено до матеріалів справи та виправлення помилки наказом ВЧ НОМЕР_1 від 30.06.2020 року № 419-ОС наступне.

В довідці військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2020 № 231, яку долучено до матеріалів справи відповідачем та враховано судом першої інстанції, вказано, що загальна сума компенсації невикористаної позивачем додаткової відпустки, як учасником бойових дій, за період з 2015 по 2019 роки складає 14314,30 грн., в тому числі за 2015 рік - 2862,86 грн. (а.с. 20).

В подальшому, вже після ухвалення рішення судом у цій справі, відповідачем у зв`язку з виявленням помилки в зазначені права на компенсацію невикористаної позивачем додаткової відпустки, як учасником бойових дій за 2015 рік, у наданій ним суду довідці від 26.02.2020 № 231, прийнято наказ № 419-ОС від 30.06.2020 року, яким внесено зміни до наказу від 20.08.2019 № 372-ос, якими пункт 4.1 доповнено новим абзацом наступного змісту: «Виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 14 календарних днів за рік, як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік». Підстава - рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1899/20 від 18.06.2020 (а.с. 65).

У наказі № 419-ОС від 30.06.2020 відсутні посилання на помилки у зазначенні права на компенсацію невикористаної позивачем додаткової відпустки як учасником бойових дій за 2015 рік.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що виявлені можливі помилки відповідачем після ухвалення рішення судом у цій справі, тому надавати цьому оцінку у суду апеляційної інстанції відсутні підстави. Водночас, апеляційний суд роз`яснив відповідачу право звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення першої інстанції у цій справі за нововиявленими обставинами.

З заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що в розрахунку періоду, за який належала позивачу компенсація, наявна помилка, яку було встановлено вже після прийняття рішення Луганським окружним адміністративним судом та сталось внаслідок помилкового розрахунку компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.01.2016 позивач отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Отже, у 2015 році останній не мав права на додаткову відпустку як учасник бойових дій.

Таким чином, оскільки статус учасника бойових дій військовослужбовець ОСОБА_1 набув 14.01.2016, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції та вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 56 діб на загальну суму 11451,44 грн. та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 56 діб на загальну суму 11451,44 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

За унормуванням статті 362 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Матеріалами справи підтверджено, що судом першої інстанції 23.11.2020 року було зареєстровано заяву Військової частини НОМЕР_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме: оскільки посвідчення серії НОМЕР_2 видане 14.01.2016 року, то у позивача право вимагати нарахування та виплати грошової компенсації виникає з 2016 року. Зазначає, що це вже було встановлено після прийняття рішення Луганський окружним адміністративним судом та сталось внаслідок помилкового розрахунку компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Також представником відповідача було подано клопотання про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року було поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення від 18.06.2020 року у справі № 360/1899/20 за нововиявленими обставинами та прийнято заяву до провадження (а.с. 121-122).

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта стосовно того, що заява відповідача не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та безпідставно було поновлено строк звернення до суду відповідачу з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є неприйнятними.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 815/1918/15, постанову Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 10.04.2019 року у справі № 813/8070/14, то суд зауважує, що у даному випадку зазначені заявником обставини є істотними для справи, виходячи з вищенаведеного.

Згідно з частиною четвертою статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням наведеного, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі № 360/1899/20 підлягає зміненню в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 56 діб на загальну суму 11451,44 грн. та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 56 діб на загальну суму 11451,44 грн.», про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За п.41 висновку №м11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 р. у справі № 360/1899/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 лютого 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв