Справа № 440/5885/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 р. Справа № 440/5885/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, по справі № 440/5885/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 як інваліда війни від 28 липня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр та зареєстрованого за № ФИ-10996256;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 як інваліда війни від 28 липня 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр та зареєстрованого за № ФИ-10996256;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 (реєстраційний № ФИ-10996256 від 28 липня 2020 року), до повноважень якого входить вирішення викладених у зверненні питань згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненадання відповіді за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області або особи, яка виконувала його обов`язки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 як інваліда війни (реєстраційний № ФИ-10996256 від 28 липня 2020 року) та вжити заходи реагування з урахуванням обставин, встановлених судом (а.с. 1-10).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 28 липня 2020 року №ФИ-10996256.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 28 липня 2020 року №ФИ-10996256.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що на електронне звернення № ФИ-10996256 подане через Урядовий контактний центр відповіді не було.

Відповідач своїм правом не скористався та не направивив до Другого апеляційного адміністративного суду заперечень на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Начальника ГУ НП в Полтавській області Вигівського І. зі зверненням від 28 липня 2020 року №ФИ-10996256 (а.с. 14, 27), в якому повідомив, що він у своїх зверненнях та офіційних позиціях стверджував про неефективність проведеної реформи поліції, що підтверджується рішеннями судів, винесених на його користь (близько 50 рішень, якими визнано бездіяльність та незаконність дій працівників оновленої поліції). Так, протягом останніх чотирьох років ним направлено понад 500 офіційних звернень до державних органів щодо незаконності дій працівників поліції, але жодного належного заходу реагування не здійснено та працівниками поліції продовжується порушення його прав у зв`язку з його політичними поглядами. На його дружину ОСОБА_2 скоєно напад невідомими особами з вчиненням насильства та погроз за його переконання щодо неефективності проведеної реформи поліції Урядом, проте винні особи не встановлені, що додатково підтверджує бездіяльність поліції. У зв`язку з викладеним просив ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання належним чином завірених матеріалів перевірок, а також повторно провести перевірки по всім його зверненням за останні 4 роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок, а також вирішити питання про надання йому матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів по зазначеним фактам. Просив надати відповідь з роз`ясненнями норм закону та матеріалами перевірок для дослідження в суді, а копію звернення направити до Генеральної прокуратури України для реагування у зв`язку з порушенням статей 2, 3, 5, 8, 10, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Реєстраційної картки (а.с. 27) зазначене звернення надійшло до ГУ НП в Полтавській області 29 липня 2020 року та зареєстроване за вх.№ФИ-1890/кц.

Листом Головного управління Національної поліції в Полтавській області вих.№Ф-125, ФИ-1890/кц, ФИ-667/покц від 25 серпня 2020 року за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Вигівського Івана (а.с.28) ОСОБА_1 повідомлено, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області уважно розглянуто його звернення, яке надійшло на Урядову гарячу лінію від 28 липня 2020 року № ФИ-10996256, № ФИ-10996159, та звернення, які надіслані з використанням мережі інтернет через Сервіс автоматизованої обробки та контролю вхідної кореспонденції НП України від 28 липня 2020 року ticket #325642. За наслідками їх розгляду повідомлено, що оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є його невід`ємним правом, закріпленим у статті 55 Конституції України. У своїх зверненнях він зазначив про здійснення на його дружину, ОСОБА_2 , нападу з вчиненням насильства та погроз невідомими особами, які на його думку є працівниками правоохоронних органів, однак його звернення не містять жодних фактичних даних, які можуть бути перевірені, зокрема інформації про конкретний час та місце вчинення таких дій, кількість осіб, які їх вчиняли, їх прикмети, наявність свідків тощо. У зв`язку з цим, на його мобільний номер телефону « НОМЕР_1 », який вказаний у зверненнях, здійснювалися неодноразові дзвінки для того, щоб отримати конкретну інформацію щодо вчинення відносно нього та його дружини ОСОБА_2 протиправних дій. Разом з тим, вищевказаний номер мобільного телефону є непрацюючим. Таким чином, провести перевірки по викладеним у його зверненнях фактам на даний час неможливо у зв`язку з відсутністю будь-якої фактичної інформації, яку можливо було б перевірити. Зі змісту його звернень не вбачається наявності обґрунтованих підстав для направлення копій даних звернень до інших державних органів чи установ. Також повідомлено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням він має право оскаржити його в судовому порядку згідно із чинним законодавством України.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо неналежного розгляду його звернення та невжиття відповідних заходів реагування на його звернення, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області допущено протиправні дії щодо неналежного розгляду звернення позивача від 28.07.2020 року № ФИ-10996256.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України та Законом України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» та Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15 листопада 2017 року №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2017 року за №1493/31361 (далі - Порядок №930).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України від 2 жовтня 1996 року N 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон N 393/96-ВР).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону N 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону N393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону N393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону N393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону N393/96-ВР відповідно до якої, органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частинами третьою, четвертою статті 15 Закону N393/96-ВР визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов`язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг у місячний строк від дня їх надходження.

Судом встановлено, що позивач звернувся до начальника ГУ НП в Полтавській області Вигівського І. зі зверненням від 28 липня 2020 року № ФИ-10996256, в якому просив:

1) ініціювати проведення перевірок по кожному факту окремо з ініціюванням притягнення до відповідальності винних осіб та надання належним чином завірених матеріалів перевірок щодо нападу на його дружину ОСОБА_2 , скоєного невідомими особами з вчиненням насильства та погроз;

2) повторно провести перевірки по всім його зверненням (більш ніж 500 звернень до різних державних органів) за останні 4 роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок;

3) вирішити питання про надання йому матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів.

Крім того, просив копію звернення направити до Генеральної прокуратури України для реагування.

Відповідно до вимог п. 11 розділу II Наказу № 930 звернення, оформлені належним чином, підлягають реєстрації, під час якої зверненню надається відповідний індекс (реєстраційний номер), який починається кожного року з першого номера. Реєстраційний індекс звернення складається з початкової літери прізвища автора звернення, порядкового номера звернення, що надійшло.

Згідно з п. 34 розділу II Наказу № 930 звернення громадян, які надійшли з державної установи "Урядовий контактний центр", приймаються, роздруковуються та реєструється службою діловодства.

Під час реєстрації таких звернень до реєстраційного номера додається позначка "КЦ".

Відповідно до п. 23 розділу IV Наказу № 930 реєстація відповідей на звернення громадян здійснюється за індексами, присвоєними під час реєстрації.

Відповіді на звернення громадян надсилаються на бланках відповідних органів (підрозділів) поліції.

З матеріалів справи вбачається, що листом Національної поліції України від 25 серпня 2020 року за вих.№Ф-125, ФИ-1890/кц, ФИ-667/покц надано відповідь на звернення ОСОБА_1 .

Зі змісту листа Головного управління Національної поліції в Полтавській області вих.№Ф-125, ФИ-1890/кц, ФИ-667/покц від 25 серпня 2020 року слідує, що у ньому не міститься жодних відомостей про результати розгляду питань, поставлених позивачем у зверненні від 28 липня 2020 року №ФИ-10996256, а саме не надано позивачу відповіді по питанням: щодо повторного проведення перевірки по всім його зверненням (більш ніж 500 звернень різні державні органи) за останні 4 роки з приводу незаконності дій працівників поліції з наданням окремих матеріалів службових перевірок, а також щодо вирішення питання про надання йому матеріальної компенсації в розмірі 30 мільйонів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача від 28 липня 2020 року № ФИ-10996256 розглянуто відповідачем не в повному обсязі та не надано відповіді по всім поставленим у такому зверненні питанням.

Згідно ст. 15 Закону №393/96-ВР заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

З листа Національної поліції України від 25 серпня 2020 року за вих.№ФИ-1890/кц вбачається, що його підписано начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області Вигівським Іваном, до якого і було адресовано звернення позивача.

Відповідно до положень частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" та положень Порядку №930 суб`єкт владних повноважень зобов`язаний перенаправити звернення до іншого органу чи посадової особи лише у випадку, якщо під час розгляду такого звернення установить, що питання, які порушені в одержаному зверненні, не входять до його повноважень, тоді як обов`язку суб`єкта владних повноважень, до якого надійшло звернення та який здійснює розгляд такого звернення, на прохання заявника перенаправляти таке звернення до інших органів влади чи посадових осіб положеннями Закону України "Про звернення громадян" та Порядку №930 не встановлено.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 у зверненні від 28 липня 2020 року №ФИ-10996256 просив відповідача направити копію звернення для реагування до Генеральної прокуратури України, що свідчить про те, що позивач самостійно визначив необхідність надіслання такого звернення до іншого органу державної влади та не позбавлений можливості самостійно надіслати таке звернення (його копію) до цього органу.

В свою чергу у листі вих.№Ф-125, ФИ-1890/кц, ФИ-667/покц від 25 серпня 2020 року Головне управління Національної поліції в Полтавській області повідомило позивачу про те, що зі змісту його звернень не вбачається наявності обґрунтованих підстав для направлення їх копій до інших державних органів чи установ.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неперенаправлення звернення ОСОБА_1 (реєстраційний №ФИ-10996256 від 28 липня 2020 року) за належністю до відповідного органу чи посадової особи згідно вимог пункту 3 статті 7 Закону України "Про звернення громадян".

У листі Головного управління Національної поліції в Полтавській області вих.№Ф-125, ФИ-1890/кц, ФИ-667/покц від 25 серпня 2020 року у відповідності до вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян" визначено порядок оскарження прийнятого рішення, шляхом вказання, що "у разі незгоди з прийнятим рішенням Ви маєте право оскаржити його в судовому порядку згідно із чинним законодавством України".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звернення позивача від 28 липня 2020 року № ФИ-10996256 розглянуто відповідачем не в повному обсязі та не надано відповіді по всім поставленим питанням, інших порушень чинного законодавства, на які вказує позивач в своїй апеляційній скарзі, з боку відповідача, не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про порушення Головним Управлінням Національної поліції в Полтавській області при наданні відповіді на електронне звернення реєстраційний № ФИ-10996256 від 28 липня 2020 року Конвенції про захист прав і основоположних свобод, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідач при наданні відповіді вих.№Ф-125, ФИ-1890/кц, ФИ-667/покц від 25 серпня 2020 року, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 по справі № 440/5885/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко