Справа № 640/8558/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року м. Київ № 640/8558/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЛІО С"
до Київської митниці Держмитслужби
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЛІО С» з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби №UA100000/2020/100059/2 від 26.03.2020 року про коригування митної вартості.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України, оскільки не містить наявної у митному органі інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумніву у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С». Разом з цим, позивач стверджує, що у рішенні про коригування митної вартості не наведено обґрунтування щодо неможливості застосування інших методів визначення митної вартості, які передують резервному, а також не вказано, яким чином недоліки, на які посилається контролюючий орган, впливають на заявлену митну вартість або унеможливлюють здійснення її перевірки. Окрім цього, на думку ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» ним до митного органу надано всі, передбачені Митним кодексом України, документи, що підтверджують заявлену ним митну вартість за основним методом - ціною договору.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Так, зокрема, митний органи посилається на те, що в поданому позивачем інвойсі та прайс-листі містяться суперечливі дані до ціни товару, деякі артикули товарів відсутні у прайс-листі, відсутність підтвердження позивачем складової митної вартості імпортованого товару як витрати на його навантаження/розвантаження, доказів оплати послуг перевезення вантажу, а також не надання декларантом відомостей щодо наявності/відсутності ліцензійних платежів за користування торгівельною маркою, рахунку-проформи.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де вказує, що митним органом порушено процедуру застосування методів митної вартості, не наведено жодної інформації про джерело походження цін, окрім номерів ВМД. Окрім цього, ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» вказує, що дія прайс-листу не є обмеженою до прийняття нового додатку до контракту, в якому визначається новий прайс-лист. Також позивач зазначає, що завантаження товару здійснювалося за рахунок продавця, що прямо передбачено умовами поставки за Інкотермс FCA та пунктом 5 контракту, станом на час розмитнення товару послуги з перевезення сплачені не були, що не суперечить умовам договору перевезення вантажу №121119 від 12.11.2019 року. Водночас, ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» звертало увагу суду, що рахунок-проформа це інвойс, який був наданий до митного оформлення, а роялті (ліцензійні платежі) не відносяться до складової митної вартості товару.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.11.2019 року між позивачем і компанією BRADAS Sp z о. о. Spоlka komandytowa, Poland (Польща) укладено зовнішньоекономічний контракт № 019PL щодо поставки товару (хомутів для шлангів, частин поливальних систем та систем зрошення для сільського та присадибного господарства, садових та промислових шлангів, фітингів, садових інструментів, муфт тощо) на митну територію України на умовах Інкотермс FCA.

26.03.2020 року ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту товару оформлено та подано до митного органу митну декларацію №UA100300/2020/405731, в якій задекларовано митну вартість товару за ціною договору (за першим методом).

На підтвердження митної вартості разом із наведеною вище митною декларацією позивачем надано наступні документи: контракт від 01.11.2019 року № 019PL та доповнення № 1 від 01.11.2019 року до цього контракту; інвойс від 24-03-2020 року №EX/HU/59/2020 та його переклад, пакінг-лист (специфікацію) до інвойсу від 24-03-2020 року №EX/HU/59/2020, експортну митну декларацію Республіки Польща 20PL331020E018333 від 24.03.2020 року, сертифікат походження товару від 24.03.2020 року №PL/MF/AN 0013918, сертифікат походження EUR-1 №PL/MF/AN 0439792 від 24.03.2020 року, заявка на перевезення вантажу від перевізника - ФОП ОСОБА_1 №6 від 18.03.2020 року, довідка про транспортні витрати від 24.03.2020 року на заявку №06 від 18.03.2020 року, рахунок на сплату транспортування вантажу №34 від 24.03.2020 року на суму 381000 грн., CMR №52 (міжнародна транспортна декларація) від 24.03.2020 року.

За наслідком розгляду поданих ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» документів Київською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.03.2020 року №UA100000/2020/100059/2 за шостим (резервним методом) (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

У графі 33 оскаржуваного рішення вказано про наступне: «встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів:

1) Наданий прайс-лист не дійсний, оскільки термін дії обмежений до 16.05.2019. При цьому згідно з прайс-листом, ціни можуть змінюватися в залежності від валютного курсу та ситуації на сировинних ринках Прайс-лист не містить інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки. Додатком 1 до контракту сторони визначили даний прайс-лист чинним, однак він містить суперечливі дані щодо ціни товару в інвойсі та наданому прайс-листі, як приклад товар N«21: артикул РП204/6 Намет (тент) посилений ціна інвойсу на умовах РСА - 6.79$, ціна в прайсі - 6.94$; Переважна більшість артикулів по т. №25,26,43 або не відповідають ціновій інформації в прайсі або взагалі відсутні в прайсі.

Відповідно до п. 6 зовнішньоекономічного контракту ціна вказується на кожну партію товару та включає в себе вартість упаковки. При цьому відомості щодо того, хто несе витрати на маркування товару, доставки до місця загрузки, навантаження відсутні. В той же час відповідно до заявки від 12.03.2020 № 6 навантаження/розвантаження здійснюється засобами та силами вантажовідправника/вантажоодержувача. Тобто, документально не підтверджена (не включена) така складова митної вартості як витрати на навантаження/завантаження.

Декларантом до митного оформлення надано Акт виконаних робіт від 26.03.2020 № 34. Таким чином, перевезення завершене. Відповідно до п. 3.3 договору на перевезення оплата за перевезення здійснюється на підставі рахунку перевізника. Відповідних банківських платіжних документів щодо оплати за перевезення до митного оформлення не надавалось.

Відповідно до п.8.2 контракту № 019РІ продавець надсилає після відвантаження товару рахунок-проформу, який не надано до митного оформлення.

Заявлені за МД товари торговельної марки «BRADAS». Надані документи не містять відомостей щодо наявності/відсутності ліцензійних платежів за користування такою торгівельною маркою.»

Оскаржуваним рішенням митним органом здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості за шостим (резервним) методом із зазначенням джерелами інформації про ціну товару інші митні декларації (від 17.01.2020 року №UA500020/2020/201168, від 06.02.2020 року №UA500080/2020/2847, від 26.02.2020 року №UA500070/2020/207151, від 09.01.2020 року №UA500030/2020/200173.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до частин першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення.

До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У пунктах 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI, визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої, частинами п`ятою-шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (за першим методом).

Перевіряючи правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товару, суд звертає увагу, що позивачем при проходженні процедури митних формальностей було надано контролюючому органу всі необхідні документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України.

Підстави для відмови в розмитненні імпортованого товару, вказані у спірних рішеннях митного органу, є необґрунтованими з огляду на наступне.

По-перше, контролюючий орган у своєму рішенні, а також у відзиві на позов, посилається на те, що в поданому позивачем інвойсі та прайс-листі містяться суперечливі дані до ціни товару, а деякі артикули товарів відсутні у прайс-листі.

У відповідності до підпункту 3.1.2 пункту 3.1 контракту на кожну окрему поставку товару в специфікаціях будуть зазначені кількість, розважування товару. Ціна, сортність та кількість товару на кожну поставку зазначається в специфікаціях до даного контракту. В загальному випадку такою специфікацією є рахунок-фактура на партію товару.

Суд звертає увагу, що позивачем при митному оформленні надано відповідачу рахунок-фактуру на партію товару - інвойс від 24-03-2020 року №EX/HU/59/2020. Тобто декларантом надано відомості щодо ціни товару у відповідності до вимог зовнішньоекономічного контракту. Разом з цим, відповідачем не наведеного жодного обгрунтування, яким чином вказані недоліки вплинули на визначення митної вартості.

Таким чином, наведені доводи, як підстави для коригування митної вартості, на думку суду є безпідставними.

По-друге, митний орган стверджує, що наданий позивачем прайс-лист є недійсним, оскільки він діє до 16.05.2019 року. Дані твердження є безпідставними, оскільки за умовами пункту 6 контракту дія текучого прайс-листа не обмежена строком. Якщо прайс-лист буде оновлено, буде видано відповідне нове доповнення.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у прайс-листі вказані ціни станом на 16.05.2019 року, від 24-03-2020 року №EX/HU/59/2020 не свідчить про його недійсність після цієї дати та/або недостовірність ціни інвойсу.

Крім того, суд зазначає, що жодним нормативним актом не передбачено чітких вимог до форми прайс-листа. Такий документ має додаткове (другорядне) значення для підтвердження заявленої імпортером митної вартості товару і його складання безпосередньо контрагентом, в якого здійснено придбання товару, а не виробником відповідного товару, не може бути підставою для невизнання митними органом заявленої митної вартості за ціною контракту (за першим методом).

З урахуванням наведеного доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

По-третє, митний орган вказує, що ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» не надано до митного оформлення документів на підтвердження складової митної вартості як витрати на розвантаження/навантаження імпортованого товару, проте такі доводи є необґрунтованими, оскільки за умовами контракту поставка товару здійснюється на умовах Інкотермс FCA та передбачає здійснення завантаження товару за рахунок продавця (п. 5 Контракту).

Окрім цього, не можуть бути взяті до уваги посилання митного органу, як на підстави коригування митної вартості не надавання декларантом рахунку-проформи, оскільки, як пояснив позивач, таким рахунком і є поданий ним до митного оформлення інвойс. Доказів того, що рахунок-проформа має бути за іншою формою чи має чітко встановлену форму відповідачем до суду не надано, а відтак суд враховує в цій частині надані позивачем пояснення.

Водночас, з приводу не надання ТОВ «КОМПАНІЯ ЛІО С» до митного оформлення доказів на підтвердження наявності/відсутності сплати ліцензійних платежів за користування торгівельною маркою суд звертає увагу, що вказані платежі не включені до митної вартості, доказів зворотного відповідачем до суду не надано, з огляду на що посилання відповідача на ці обставини, як підстави для коригування митної вартості є необґрунтованими.

Що ж стосується тверджень митного органу в частині відсутності банківських платіжних документів щодо оплати за перевезення товару суд зверне увагу на наступне.

У відповідності до пункту 3.2 договору перевезення вантажу №121119 від 12.11.2019 року розмір плати, порядок та строки оплати рахунків перевізника за надані згідно цього договору послуги, пов`язані із організацією та перевезенням вантажів, сума сплати за послуги з кожного перевезення визначається сторонами в заявці. Строк оплати рахунків перевізника 5 (п`ять) банківських днів з моменту розмитнення товару.

Таким чином, умовами договору перевезення вантажу №121119 від 12.11.2019 року передбачено оплату рахунків перевізника протягом 5 днів з дня розмитнення товару, а тому відсутність банківських документів станом на час здійснення позивачем митного оформлення не може свідчить про наявність підстав для коригування митної вартості.

Між тим, при вирішенні спору по суті суд не враховує посилання митного органу на наявність у митного органу інформації про імпортування подібних (аналогічних) товарів за вищою митною вартістю, оскільки при здійсненні коригування митної вартості в рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів, відповідач повинен був навести конкретну інформацію та критерії, за якими він порівнював відповідних товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо). У спірних рішеннях про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі № 809/4367/15.

Крім того, аналізуючи доводи обох сторін, суд звертає увагу й на те, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не наведено достатніх підстав, які б вказували не неможливість коригування заявленої позивачем митної вартості товару за жодним іншим методом, що передує резервному (шостому).

Перевіряючи доводи відповідача про те, що здійснення контролю заявленої декларантом митної вартості товарів належить до повноважень митних органів, які були ним реалізовані, а також про те, що позивачем не надано всіх витребуваних у нього додаткових документів, суд зазначає, що митні органи дійсно можуть здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають реалізуватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що їх ненадання може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

При цьому, слід враховувати, що стаття 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в рахунку-фактурі та квитанції.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 809/1884/16 та від 03.04.2018 року по справі № 826/8797/16.

Разом з тим, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було проведено повного та всебічного дослідження поданих декларантом документів, а натомість здійснено коригування заявленої ним митної вартості товарів з формальних підстав, що не відповідають сутності та змісту спірних правовідносин.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню на його користь із відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-73, 77-78, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЛІО С» (03148, м. Київ, вул. Тимофія Строкача, б. 1, ) до Київської митниці Держмитслужби (03680, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, б. 8-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №UA100000/2020/100059/2 від 26.03.2020 року, прийняте Київською митницею Державної митної служби України.

3. Стягнути з Київської митниці Держмитслужби (03680, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, б. 8-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЛІО С» (03148, м. Київ, вул. Тимофія Строкача, б. 1, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева