Справа № 160/10323/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.08.2020 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради, у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради щодо не призначення з 01 серпня 2020 року державної допомоги на дітей одиноким матерям ОСОБА_1 ;
- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради призначити державну допомогу на дітей одиноким матерям ОСОБА_1 , починаючи з 01 серпня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови у призначенні допомоги як одинокій матері, оскільки підзаконні нормативні акти не можуть обмежити конституційне право особи на належний рівень соціального захисту.
23.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки відмова у призначенні державної допомоги обґрунтована наявністю законодавчо визначених підстав, а саме - наявність в сім`ї особи, працездатного віку, яка не працює.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 являється матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради з 01 березня 2007 року.
Позивач з 01.03.2007 року по 01.08.2020 року отримувала допомогу на дітей одиноким матерям.
03.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям.
Відповідно довідки про склад сім`ї до неї входить входять заявниця ОСОБА_1 1982 року народження та донька ОСОБА_2 2007 року народження.
Для призначення зазначеної допомоги з липня або серпня 2020 року враховувались доходи за період з січня 2020 року по червень 2020 року.
На своє звернення позивач отримала повідомлення про відмову в призначенні соціальної допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від ТІ грудня 2001 року № 1751 зі змінами від 22.07.2020 року № 632 п. 35-2 ( у складі сім`ї є працездатні особи, які на початок періоду врахування доходів не працевлаштовані).
Не погодившись з даною відмовою ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушеного права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано Конституцією України, нормами Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2811 (наділі - Закон №2811), Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Постановою Кабінету міністрів України №1751 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (надалі - Порядок).
Закон Україн «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.
Відповідно статті 1 цього Закону, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Частиною 1 статті 6 цього Закону, державна соціальна допомога призначається на шість місяців.
Згідно статті 1 Закону №2811 громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 3 Закону №2811 відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога "пакунок малюка"; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям; 5-1) допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.
Постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, у п.1 якого вказано, що цей Порядок визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми": допомога на дітей одиноким матерям (пункти 33-38 цього Порядку).
Згідно п.33 Порядку відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.
Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги.
Згідно п.35 Порядку для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються такі документи:
1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
2) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - декларація);
3) довідка про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;
4) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або виданий компетентним органом іноземної держави документ про народження, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку;
5) копія свідоцтва про народження дитини.
Згідно п.35-2 Порядку допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо:
1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах десятому - чотирнадцятому цього пункту).
Допомога на дітей одиноким матерям у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи:
сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців; доглядали за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку, за дітьми, хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, за дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідності, за особою з інвалідністю I групи, за особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за особами, які досягли 80-річного віку; надавали соціальні послуги з догляду відповідно до законодавства;
2) особи, які входять до складу сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям, здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;
3) у власності сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території в Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505;
4) у власності сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).
При цьому не враховуються транспортні засоби, отримані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через органи соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля, а також транспортні засоби, придбані батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу.
Наявність (відсутність) у власності членів сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.
Якщо у складі сім`ї є непрацюючі працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, і протягом цього періоду зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні менше трьох місяців або які (за яких) не сплатили (не сплачено) мінімального розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи, допомога на дітей одиноким матерям призначається:
не більше ніж на два шестимісячних періоди, якщо:
- у складі сім`ї є особа з інвалідністю, яка згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії потребує постійного стороннього догляду;
- відсутність будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї.
Допомога на дітей одиноким матерям за таких умов на наступний строк призначається не раніше ніж через шість місяців після завершення виплати такої допомоги;
на один шестимісячний період, якщо сім`я є багатодітною і звернулася за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям у липні - грудні 2020 року.
Порядок №1751 доповнено пунктом 35-2 згідно з Постановою КМ № 632 від 22.07.2020 і вказана норма застосовується з 1 липня 2020 року.
Аналіз норм Закону 2811, Закону №1768 та положень Порядку №1751, яким визначено умови призначення і виплати передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" видів державної допомоги сім`ям з дітьми, в тому числі допомоги на дітей одиноким матерям (пункти 33-38 цього Порядку), допомога виплачується протягом шести календарних місяців та за приписами вказаного Порядку допомога виплачується за умов подання заяви з усіма необхідними документами. Така заява подається кожні шість місяців.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач досягла 18-річного віку (являється повнолітньою працездатною особою) станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювала, не проходила військової служби, не провадила підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобувала освіту за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстрована в центрі зайнятості як безробітна або як така, що шукає роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи.
Отже, до позивача застосовується положення пп.1 п.35-2 Порядку №1751, з підстави чого допомога на дитину одинокій матері не призначена.
Доводи позивача про те, що фактично рішенням відповідача позивачу була припинена виплата зазначеної допомоги, хоча жодної підстави передбаченої пунктом 36 Порядку №1751 та статтею 18-4 Закону №2811 немає, суд вважає неприйнятними, оскільки відповідач не приймав рішення про припинення виплати допомоги позивачу, а лише не призначив її на наступний шестимісячний термін, як того вимагає пункт 36 Порядку №1751.
Обґрунтованих доводів на противагу фактичним обставинам позивачем не надано, з огляду на що суд вважає відмову у призначенні допомоги правомірною, а тому відсутність виплат за даною допомогою є обґрунтованою.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність доводів позивача щодо протиправності ненарахування та невиплати допомоги одинокій матері, а також наявні у матеріалах справи документи та підтверджені ними обставини, враховуючи, що допомога малозабезпеченій сім`ї була призначена, суд не вбачає підстав для задоволення позову. При вирішені питання про відмову у задоволенні позову суд звертає увагу на обраний позивачем спосіб правового захисту та фактичні обставини, які свідчать про відсутність порушень з боку суб`єкта владних повноважень при вирішенні питання про призначенні допомоги одинокій матері.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що не призначення допомоги у серпні 2020 року не позбавляє її права на отримання такої допомоги в подальшому в разі зміни обставин, що слугували підставою для відмови у призначення даного виду допомоги.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська