Справа № 804/9151/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 804/9151/16

адміністративне провадження № К/9901/59440/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., проводячи підготовчі дії до касаційного розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі № 804/9151/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, 16 серпня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2018 року та прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду (у складі колегії суддів: судді-доповідача - ОСОБА_1, суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.) від 27 серпня 2018 року прийнято до розгляду касаційну скаргу позивача та відкрито по ній касаційне провадження, встановлено строк у п`ятнадцять днів з моменту вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. При цьому, вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

04 жовтня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

22 липня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання позивача про залучення поданих доказів до матеріалів справи (у порядку статті 44 Кодексу адміністративного судочинства), яке обґрунтовано тим, що на день подання касаційної скарги докази: висновок Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової економічної експертизи від 16 листопада 2018 року № 2601 та постанови Слідчого відділу Київського ВП у м. Одесі головного управління Національної поліції в Одеській області про закриття провадження від 26 листопада 2018 року разом із супровідними листами, з огляду на дату їх прийняття не існували, а тому скаржник був об`єктивно позбавлений будь-якої можливості подати їх вчасно разом із касаційною скаргою. При цьому, у вказаному клопотанні позивач також звертає увагу на те, що зазначені вище докази повністю підтверджують правову позицію, викладену у касаційній скарзі.

24 вересня 2019 року на адресу Верховного Суду надійшло заперечення на клопотання позивача про залучення поданих доказів до матеріалів справи. Клопотання обґрунтоване тим, що висновки експерта свідчать про неврахування всіх суттєвих обставин справи при вирішенні питання правомірності відображення за бухгалтерським та податковим обліком позивача операцій з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» на підставі паперових носіїв інформації, що не відповідають терміну «первинні документи», а тому використання висновку експерта, як доказу невідповідності висновків акта від 22 липня 2016 року № 133/28-01-00191023 нормам Податкового кодексу України.

На підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року № 2246/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», що унеможливлює її участь у розгляді касаційної скарги.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

Перевіряючи клопотання позивача про залучення поданих доказів до матеріалів справи на відповідність вимогам процесуального закону, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи.

Відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас, особливості касаційного перегляду справ визначені Розділом III Глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України "Касаційне провадження".

Відповідно до частини 1 та 2 статті 337 КАС України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанову суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

З поданої касатором заяви не можна зробити однозначного висновку, чи вона подана в порядку забезпечення доказів, чи є доповненням чи зміною касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції зазначає, що заяву про доповнення чи зміну касаційної скарги може бути поданою особо, яка подає касаційну скаргу, протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Також слід зазначити про те, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішеннях судів попередніх інстанцій чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи, те що скаржником зазначене клопотання подано після закінчення строку на касаційне оскарження, а також те, що суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості збирати нові докази або додатково перевіряти докази, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у його задоволенні.

Також, під час проведення підготовки справи до касаційного розгляду встановлено, що скаржник у касаційній скарзі просить розглядати вказану справу за участю його представника.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Ekbatani проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги ст. 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.

Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини, це стосується суду тієї інстанції, перед яким не ставиться завдання встановлення фактичних обставин, а лише перевірка правильності застосування норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої та апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи, тобто відбувся її публічний розгляд.

Враховуючи наявність клопотання скаржника про розгляд вказаної справи за участю його представника, відсутність клопотань від інших учасників справи про розгляд справи за їх участю, та враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 345 КАС України, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, розгляд цієї справи можливо провести в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.

В порядку, встановленому ст. 340 КАС України, проведені необхідні підготовчі дії з підготовки справи до касаційного розгляду, у тому числі вирішено питання про можливість її розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає за необхідне прийняти матеріали даної справи до провадження та призначити її до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 241, 248, 340, 345 КАС України,

УХВАЛИВ:

Прийняти до провадження справу № 804/9151/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про залучення поданих доказів до матеріалів справи.

Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про участь у судовому засіданні.

Закінчити підготовку даної справи до касаційного розгляду.

Вказану справу призначити до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 11 лютого 2021 року, який відбудеться у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус 5.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Яковенко