Справа № 160/11673/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,
ознайомившись з матеріалами адміністративної справи та апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 адміністративний позов задоволено.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.11.2020 апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви; документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 19182,59 грн.

Підставою залишення апеляційної скарги без руху стало те, що апеляційна скарга подана скаржником після закінчення строку апеляційного оскарження, встановленого статтею 295 КАС України, і підстави наведені скаржником не є поважними. Також скаржником в порушення вимог п.1 ч.5 ст.296 КАС України не долучено до апеляційної скарги документ про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху до суду апеляційної інстанції від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Також скаржником долучено до матеріалів справи платіжне доручення від 22.12.2020 про сплату судового збору на суму 19182,59 грн.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що первинна апеляційна скарга подана в межах процесуального строку, втім у зв`язку із несплатою судового збору, ухвалою суду від 14.08.2020 апеляційна була повернута. Також скаржник зазначив, що згідно платіжного доручення від 22.12.2020 № 4386 сплачено судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі. Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення суду від 19.03.2020 пропущено з поважних причин, і з обставин, які не залежали від волі скаржника та не сплинув один рік з моменту оголошення оскаржуваного рішення та подання повторної апеляційної скарги.

Надаючи оцінку таким доводам скаржника, суд апеляційної інстанції зазначає, що нормами діючого КАС України визначено обов`язок скаржника подати документ про сплату судового збору одночасно з поданням апеляційної скарги до суду. В спірному випадку такий обов`язок Управлінням мав бути б виконаний під час звернення з первинною апеляційною скаргою, а саме 09.04.2020, чого скаржником не було зроблено. Сплата судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі здійснена відповідачем лише 22.12.2020, про що свідчить надане ним платіжне доручення, тобто більш ніж через сім місяців з дня реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

Також, суд апеляційної скарги бере до уваги те, що і при повторному зверненні з апеляційною скаргою 30.10.2020, скаржником документу про сплату судового збору до неї долучено не було.

При цьому, суд апеляційної зазначає те, що первинна апеляційна скарга була повернута судом скаржникові у серпні 2020 року, а повторно з апеляційною скаргою відповідач звернувся лише в жовтні 2020 року.

Заявляючи клопотання про поновлення процесуального строку, скаржник не наводить будь-яких обґрунтувань неможливості подання повторної апеляційної скарги протягом чотирьох місяців після її повернення судом (з серпня по грудень), не надає доказів наявності об`єктивних причин, що перешкоджали цьому.

Що стосується доводів скаржника про те, що повторна апеляційна скарга ним подана в межах річного строку з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, керуючись положеннями частини 3 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 299 КАС України встановлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Аналіз вищенаведених положень КАС України дає підстави вважати, що тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути поновлений суб`єкту владних повноважень в разі його пропуску з поважних причин, проте в межах річного строку з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Тому, за відсутності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження цей строк не може бути поновлений посилаючись лише на те, що апеляційну скаргу відповідачем подано в межах річного строку з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

У низці рішень Європейського суду з прав людини зазначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою".

Так, існування процесуальних строків на оскарження судових рішень зумовлене вимогами щодо забезпечення швидкого та ефективного розгляду справ, дисциплінування поведінки учасників процесу. Саме тому закон передбачає різноманітні способи визначення проміжку часу, протягом якого такі учасники можуть здійснити свої процесуальні права.

Важливість існування та дотримання строків звернення з апеляційною скаргою також зумовлено і такими обставинами.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Оскільки заявником не зазначено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, які об`єктивно не залежать від його волевиявлення та дотримуючись принцип правової визначеності, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є небгрунтованим та задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням викладеного, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Щодо сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги.

Так, як зазначено вище, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сплачено судовий збір в сумі 19182,59 грн. згідно платіжного доручення №4386 від 22.12.2020.

За змістом статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі (п.3 ч.1).

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2).

Враховуючи зазначене, з огляду на приписи викладених правових норм, сплачена відповідачем сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропет160/11673/19.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року по справі №160/11673/19.

Повернути Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 19182,59 грн. згідно платіжного доручення №4386 від 22.12.2020.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття відповідно до ч.2 ст.325 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров