Справа № 420/11988/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення з відповідача суми податкової заборгованості по:

- податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 9992745,79 грн.;

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування (11010500) на загальну суму 7737774,71 грн.;

- єдиному податку з фізичних осіб (18050400) на загальну суму 518754,06 грн.;

- військовому збору, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування (11011001) на загальну суму 551573,74 грн.;

- адміністративному штрафу (21081103) на загальну суму 510 грн.

на відповідні бюджетні рахунки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати суми заборгованості по податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послу), податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування, єдиному податку з фізичних осіб, яка виникла на підставі на підставі винесених позивачем податкових повідомлень-рішень. Відповідач своєчасно податковий борг не сплатив, що стало підставою для звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Відповідач відзиву на адміністративний позов не надавав.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06.01.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання 28.01.2021 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомленні належним чином та своєчасно.

Від представника позивача раніше надходило клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника (вх.№ЕП/210/21 від 06.01.2021 року).

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 20.02.2003 року про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.21-22).

Відповідно до інтегрованої картки платника податків та довідки-розрахунку про суму податкового боргу станом на 26.05.2020 року за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 18 801 358,30 грн.

У вищенаведену суму заборгованості увійшов зокрема борг, який виник на підставі податкових зобов`язань, нарахованої пені та штрафним санкціям по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування по податковим повідомленням-рішенням (далі ППР) (№№, від 18.04.2019 року) на загальну суму боргу 7 737 774,71 грн. (з яких 5137027,90 грн. податкове зобов`язання, 1284766,97 грн. штрафні санкції та 1315979,90 грн. пеня), по єдиному податку з фізичних осіб по ППР (№№, від 18.04.2019 року) на загальну суму боргу 518 754,06 грн. (з яких 338926,58 грн. податкове зобов`язання, 179827,22 грн. штрафні санкції та 0,26 грн. пеня), по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) по ППР (№№, , від 18.04.2019 року) на загальну суму боргу 9 992 745,79 грн. (з яких 5707809 грн. податкове зобов`язання, 4284936,75 грн. штрафні санкції та 0,04 грн. пеня), по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування по ППР (№ від 18.04.2019 року) на загальну суму боргу 551 573,74 грн. (з яких 428085,68 грн. податкове зобов`язання, 107021,42 грн. штрафні санкції та 16466,64 грн. пеня) та по адміністративним штрафам та іншим санкціям по ППР (№ від 18.04.2019 року) на загальну суму боргу 510 грн.

Також судом встановлено, що 18.03.2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Потапенко В.В., проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік відповідно до затвердженого плану перевірки, за результатами якої складено відповідний акт перевірки №438/15-32-13-05/ НОМЕР_1 (а.с.29-40). У висновках зазначеного акту встановлено, наступні порушення позивача:

- п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого не надано щоквартальні податкові декларації платника єдиного податку за 12 податкових періодів;

- п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями;

- п.292.1 статті 292, пп.293.3 , п.293.4 ст.293, абз.3 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI із змінами та доповненнями , в результаті чого донараховано єдиний податок у сумі 711148,88грн.

- пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5 ст.177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено не надання декларацій про майновий стан за 2016-2018 роки;

- п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами і доповненнями , в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності у сумі 5137027,87 грн., а саме за 2016 ріку сумі 855254,74грн., за 2017 рік у сумі 2299033грн., за 2018 рік у сумі 1982740,13грн.;

- III п.3.2 наказу ДФС України від 09.09.2013р. №454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого не надано звіт по ЄСВ за 2016-2018 роки по строку до 09.02.2017, до 09.02.2018 і 09.02.2019 років відповідно.

- пп.2.1 п.2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого було донараховано основний платіж по ЄСВ від підприємницької діяльності у сумі 281905,80грн., а саме за 2016 рік у сумі 24750 грн., за 2017 рік у сумі 109725,0 грн., за 2018 рік у сумі 147430,80 грн.,

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п. 183.2 ст.183 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано ПДВ у загальній суми 5707809 грн., а саме за 01.10.2016 року по 31.12.2016 рік у сумі 950283,05 грн., за 2017 рік у сумі 2554481,5 грн., за 2018 рік у сумі ПДВ 2203044,59 грн.

- п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого не надано податкові декларації з податку на додану вартість за 24 податкові періоди;

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, в результаті чого не зареєстровано податкові накладні на загальну суму ПДВ 5707809грн.;

- пп. 1.2 п. 16-11, п.1.4 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору за період перевірки у загальній сумі 428085,68 грн., а саме за 4 кв. 2016 року у сумі 71271,23 грн., за 2017 рік у сумі 191586,11 грн., за 2018 рік у сумі 165228,34 грн.

На підставі висновків вищезазначеного акту перевірки Головним управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є позивач) винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт,послуг) на загальну суму 9992745,79 грн., 00 коп., з яких (5707809грн, (основні зобов`язання) + 4284936,75 грн., (штрафні санкції) + 0,04грн, (пеня) по податковим повідомленням-рішенням від 18.04.2019 №, №, № (а.с.44-45);

- по податку на доходи фізичних осіб,що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 7737774 грн. 71 коп., з яких (5137027.9 грн. (основні зобов`язання) + 1284766.97 грн. (штрафні санкції) + 1315979.9 грн. (пеня) по податковим повідомленням-рішенням від 18.04.2019 № та № (а.с.43-43зв);

- по єдиному податку з фізичних осіб на загальну суму 518754.06 грн., з яких ( 338926.58 грн. (основні зобов`язання) + 179827.22 грн. (штрафні санкції) + 0.26 грн. (пеня) по податковим повідомленням-рішенням від 18.04.2019 № та № (а.с.41-41зв.);

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 551573.74 грн., з яких ( 428085.68 грн. (основні зобов`язання) + 107021.42 грн. (штрафні санкції) + 16466.64грн. (пеня) по податковому повідомленню-рішенню від 18.04.2019 № (а.с.46);

- по адміністративним штрафам на загальну суму 510.00 грн., (штрафні санкції) зазначені зобов`язання виникли по податковому повідомленню-рішенню від 18.04.2019 № (а.с.47).

Зазначені вище податкове повідомлення-рішення та акт перевірки направлялись на адресу ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с.27, 49).

Відомостей щодо оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку сторонами не надано, отже вказані грошові зобов`язання є узгодженими.

З огляду на зазначене судом встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послу) на суму 9992745,79 грн., податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування на суму 7737774,71 грн., єдиному податку з фізичних осіб на суму 518754,06, по військовому збору, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування на суму 551573,74 грн. та за адміністративний штраф у сумі 510,00 грн.

Відповідачем у встановлені законодавством строки суму заборгованості сплачено не було, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 16.1.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно до п.п.54.3.1 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

У відповідності з п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно 75.1.2 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України).

Згідно з п.85.2 ст. 85 ПК України для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.167.1 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно з п. 177.2 та 177.5 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Як зазначено в п.201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.203.1 ст.203 ПК України).

В пункті 292.1 статті 292 ПК України зазначено, що доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до п.293.4 ст.293 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків:

1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу;

2) до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи;

3) до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі;

4) до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування;

5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно.

Згідно п. 294.1 ст.294 ПК України Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал (крім податкового періоду для податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання та з метою вжиття заходів щодо її погашення, позивач на адресу ФОП ОСОБА_1 направив податкову вимогу форми "ю" від 23.04.2020 року №30439-51 на суму податкового боргу 18801358,30 грн. (а.с.18) про що свідчать докази направлення, які наявні в матеріалах справи (а.с.19-20).

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податків, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, а податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до вимог пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

За приписами п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно з п.п. 95.1, 95.2, 95.3 ст. 95 ПК України податковий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що сума заборгованості відповідача по податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послу) на суму 9992745,79 грн., податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування на суму 7737774,71 грн., єдиному податку з фізичних осіб на суму 518754,06, по військовому збору, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування на суму 551573,74 грн. та за адміністративний штраф у сумі 510,00 грн. є узгодженою, зазначена заборгованість платника податків підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 18801358,30 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідають чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, оскільки вказаних витрат при розгляді справи не відбулось, підстав для розподілу судових витрат у суду немає.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 192-194, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму податкової заборгованості по:

- податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 9992745,79 грн. на бюджетний рахунок №UA0015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Малиновський р-н/14010100;

- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування (11010500) на загальну суму 7737774,71 грн. на бюджетний рахунок №UA0015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Малиновський р-н/11010500;

- єдиному податку з фізичних осіб (18050400) на загальну суму 518754,06 грн. на бюджетний рахунок №UA0015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Малиновський р-н/18050400;

- військовому збору, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування (11011001) на загальну суму 551573,74 грн. на бюджетний рахунок №UA0015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Малиновський р-н/11011001;

- адміністративному штрафу (21081103) на загальну суму 510,00 грн. на бюджетний рахунок №UA0015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Малиновський р-н/21081103.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.