Справа № 756/15335/20
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/756/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарі - Парфенчик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови серії ДП18 №736428 від 01.11.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП шляхом накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що поліцейським патрульної поліції складено відносно нього постанову, начебто за те, що він керуючи транспортним засобом «PORSHE» д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був непристебнутий, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач вважає, що дана постанова винесена незаконно, необґрунтовано, без будь-якого посилання на докази вчиненого правопорушення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

На обґрунтування ОСОБА_1 вказує, що 01.11.2020 зі своєю дружиною ОСОБА_2 , яка була за кермом автомобіля «PORSHE» д.н.з. НОМЕР_1 , поверталися додому від своїх друзів. Під час поїздки з дружиною сталася побутова сварка, остання в свою чергу зупинила автомобіль по вул. Карла Маркса в м. Києві, після цього вони вдвох вийшли з автомобіля та продовжили спілкуватись на вулиці. Після хвилин 15 спілкування, дружина залишила автомобіль та поїхала додому на автомобілі знайомого.

При цьому, позивач вказує, що залишився перебувати на вулиці та помітив, що до автомобіля під`їхав патрульний автомобіль поліції, після чого працівники поліції підійшли до нього та почали звинувачувати в тому, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

Позивач пояснивав патрульним, що автомобілем не керував, а керувала ним його дружина.

Таким чином, позивач вважає оскаржувану постанову сфабрикованою після складання протоколу на нього в порядку ст. 130 КУпАП за відсутності доказів зупинки автомобіля та того, що саме він був за його кермом.

Відповідач надав суду відзив, у якому заперечує проти задоволення позову, надав суду відеозапис події на DWD носії, вказують, що позивач намагається уникнути відповідальності, зазначає в позовній заяві неправдиві обставини, що до того, що транспортним засобом керувала його дружина, при цьому на наданому суду відеозаписі зафіксовано, як останній на місці події вказує, що автомобілем керував його знайомий, який зник у невідомому напрямку.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.11.2020 року о 01 год. 05 хв. в м. Києві по вул. Карла Маркса, 15 інспектором роти № 2 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції капралом поліції Данилюком О.О. винесено постанову серії ДП18 №736428 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 51 грн. за керування транспортним засобом «PORSHE» д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки, при цьому будучи не пристебнутим ременем безпеки, чим порушено п. 2.3. (в) ПДР України.

У відповідності до п. 2.3. (в) ПДР України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

Ст. 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом переглянуто та надано оцінку відеозапису наданому працівниками поліції, з якого вбачається, що позивач 01.11.2020 року особисто зазначає, що транспортним засобом «PORSHE» д.н.з. НОМЕР_1 , керував його друг, який побіг в невідомому напрямку, що суперечить вказаному в позовній заяві про те, що транспортним засобом керувала його дружина, яка поїхала додому на іншому автомобілі.

Таким чином, розбіжності відомостей позову і пояснень ОСОБА_1 під час оформлення правопорушення спростовують вимоги останнього.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог матеріали справи не містять.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.121 КУпАП, мають право працівники органів підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень.

Керуючись положеннями ст. 276 КУпАП поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018 року, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що постанова прийнята правомочним органом, стягнення накладено в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії серії ДП18 №736428 від 01.11.2020 року слід залишити без змін, а позов - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 КУпАП, ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Шевчук