Справа № 580/5229/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року справа № 580/5229/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження у адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 18 травня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком і відмову в зарахуванні до стажу роботи періоди роботи з 30.09.1993 по 30.04.1985, з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській зарахувати до страхового стажу вказані вище періоди для розрахунку пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що у відповідача не було підстав не зараховувати до страхову стажу вказані вище періоди роботи, оскільки трудова книжка позивача не містить будь-яких неточностей, адже записи №№ 38, 39, 40, 41 про прийняття і звільнення внесено іншими чорнилами не порушує вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993

Окрім того, відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, тому відсутність підпису посадової особи за наявності печатки підприємства в трудовій книжці не може бути підставою для виключення зі страхового стажу періоду роботи позивача з 30.09.1983 по 30.04.1985.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11 грудня 2020 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що при розгляді документів, поданих позивачем щодо призначення пенсії Головне управління не зарахувало страховий стаж за періоди роботи:

- з 30.09.1983 по 30.04.1985, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що зробила запис до трудової книжки;

- з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003, оскільки накази на прийняття та звільнення дописані іншим чорнилом та відсутні дані в системі персоніфікованого обліку.

Ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.01.2021, а також витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області копії всіх матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

11 січня 2021 року Головне управління надіслало до суду копії документів, які витребував суд ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.12.2020.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач звернулася до Смілянського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 26.05.2020 № 2300-0302-8/23216 відповідач повідомив позивача, що Головним управлінням прийняте рішення (протокол № 23 від 18.05.2020) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, так як відсутній необхідний страховий стаж.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Під час вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003. (далі Закон № 1058).

Частинами 1-2, 4 статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За змістом приписів п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 439/1148/17.

Суд встановив, що станом на час спірного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідачем до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи:

- з 30.09.1983 по 30.04.1985, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що зробила запис до трудової книжки;

- з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003, оскільки накази на прийняття та звільнення дописані іншим чорнилом та відсутні дані в системі персоніфікованого обліку.

Щодо не зарахування позивачеві страхового стажу за періоди роботи з 30.09.1983 по 30.04.1985, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що зробила запис до трудової книжки, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, а саме трудова книжка НОМЕР_1 від 13.09.1977, позивач 26.09.1983 прийнята маляром 2 розряду на РСУ Октябрського РЖУ та пропрацювала на вказаному підприємстві до 29.03.1988. В трудовій книжці НОМЕР_1 від 13.09.1977 зроблений відповідний запис рядок 9-13, який містить відтиск печатки підприємства та підпис особи відповідальної підприємства.

Відповідно до довідки Санкт-Петербургское государственное казенное учреждение Жилищное агенство Адмиралтейского района Санкт-Петербурга №01-04-162/20-01 від 08.09.2020 з 01.04.1988 в зв`язку з реорганізацією, створено: Производственное ремонтно-эксплуатационное обьединение Октябрського района. Ремонтно-строительное управление Октябрського РЖУ переименовано в Ремонтно-строительное управление Октябрського ПРЭО.

Тобто, позивач з 26.09.1983 по 29.03.1988 працювала на одному і тому ж підприємстві, тільки змінювалися посади, а тому доводи відповідача про відсутність підпису відповідальної особи, що зробила запис до трудової книжки спростовуються даними твердженнями та доказами.

Щодо не зарахування позивачеві страхового стажу за періоди з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003, оскільки накази на прийняття та звільнення дописані іншим чорнилом та відсутні дані в системі персоніфікованого обліку, суд зазначає таке.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252 зі змінами внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 19 жовтня 1990 № 412), а саме пунктів 2.2, 2.4, 2.5, 2.6 та 2.7, 2.17 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було зроблено запис. Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковано ліквідоване підприємство.

Всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.

Такі ж за змістом положення містяться в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Трудова книжки позивача НОМЕР_1 від 13.09.1977 має чіткий запис про період її роботи на посаді бухгалтера приватного підприємця ОСОБА_2 з 01.01.2000 по 30.09.2002 (запис у трудовій книжці під порядковим № 38-39), з 01.10.2002 по 31.12.2010 позивач працювала на посаді головного бухгалтера у ПП Эридан-Вест (запис у трудовій книжці під порядковим № 40-41), чітко прослідковується наявність відтиску печатки підприємств, є в наявності підпис відповідального за ведення трудових книжок, а зроблені записи дати наказів про прийняття на роботу іншою ручкою (чорнилом) (який не містить будь-яких виправлень чи наведень), зовсім не впливає на факт роботи та на період роботи на підприємствах та не спростовується ним. Вказані записи міститься у трудовій книжні позивача НОМЕР_1 від 13.09.1977.

Отже, з наведених норм можна зробити висновок, що записи наявні у трудовій книжці не потребують додаткового підтвердження для підрахунку страхового (трудового) стажу.

Суд наголошує, що Інструкція не містить вимог щодо необхідності заповнення трудової книжки одним кольором чорнила.

З огляду на викладене, підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до відповідного стажу позивача станом на час прийняття спірного рішення не було, а тому рішення Головного управління про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, оформлене протоколом № 23 від 18.05.2020, є протиправним та має бути скасоване.

Разом з тим суд зазначає, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління зарахувати до страхового стажу вказані вище періоди для розрахунку пенсії за віком не може бути задоволена, оскільки в матеріалах справи міститься рішення Головного управління, оформлене протоколом № 23 від 17.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 з 18.04.2020 призначена пенсія за віком і страховий стаж позивача склав 27 років 3 місяці 17 днів.

Дане рішення було прийнято за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, поданої 10.07.2020, та додатків згідно розписки-повідомлення №3828 від 10.07.2020.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 139 вказаного Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, оформлене протоколом № 23 від 18.05.2020, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 (вісімсот сорок) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 05.02.2021.

Суддя В.О. Гаврилюк