Справа № 240/12397/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12397/20 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

03 лютого 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача - Вірьовкіна О.І.

представника відповідача - Домарацької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на додаткове рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області:

- № від 13.05.2020 р. про застосування штрафних санкцій за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов`язання в сумі 30 262 грн.;

- № від 13.05.2020 р. про завищення суми від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 2 909 грн.;

- № від 13.05.2020 р. про завищення бюджетного відшкодування в сумі 57 614 грн., та застосування штрафних санкцій в сумі 14 404 грн., разом 72 018 грн.;

- № від 13.05.2020 р. про застосування штрафної санкції в сумі 510 грн. за незбереження первинних документів, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Судом визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 13.05.2020 року №, №, №. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням від 04 листопада 2020 року частково задоволено заяву представника позивача та стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 3 439,90 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в обгрунтування якої послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат. Зокрема, апелянт зазначає, що додаткове рішення не містить жодного обгрунтування співрозмірності суми витрат на правничу допомогу по відношенню до критеріїв щодо складності даної справи, обсягом наданих адвокатом послуг під час підготовки та розгляду справи у суді першої інстанції та кількістю витраченого адвокатом часу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, відзначивши про її необгрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою представника позивача, судом вирішено розглянути питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в окремому судовому засіданні після ухвалення рішення по суті спору.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення у даній справі, дійшов висновку, що розумний та справедливий розмір винагороди за надання правових послуг у цій справі, з урахуванням того факту, що позовні вимоги позивача задоволені частково, складає 3 439,90 грн., а не 6800,00 грн., як було заявлено позивачем.

Зокрема, суд першої інстанції в результаті огляду акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги дійшов висновку, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є співмірними та обґрунтованими.

Колегія суддів надаючи оцінку висновку суду першої інстанції у питанні відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За приписами п.п. 1, 5, 6 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, а саме пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правничої (правової) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами частини 7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно вимог частини 9 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача було надано суду:

- договір про надання професійної правничої допомоги №30/07 від 30.07.2020 (том 2 а.с. 3);

- акт №1 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №30/07 від 30.07.2020, в якому вказано, що попередня оплата за підготовку та подання позовної заяви про скасування рішень складає 2 000,00 грн (том 2 а.с.4);

- акт №2 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №30/07 від 30.07.2020, в якому вказано, що підготовка та подання відповіді на відзив по справі №240/12397/20 складає 1 200,00 грн; участь в судових засіданнях по справі №240/1239/20, які відбулись 03.09.2020, 30.09.2020, 23.10.2020 по 1 200,00 грн та в загальному складає 3 600,00 грн (том 2 а.с.5);

- платіжне доручення №236 від 04.08.2020 на суму 2 000,00 грн (том 2 а.с.6);

- платіжне доручення №255 від 26.10.2020 на суму 4 800,00 грн (том 2 а.с.7).

Пунктом 4.1 Договору №30/07 від 30.07.2020 сторони (позивач та адвокат ОСОБА_2 ) погодили, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також порядок та розмір розрахунків визначаються в актах прийому-передачі наданих послуг.

Судом першої інстанції були досліджені надані позивачем акти приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги та встановлено, що ряд послуг, які надавалися позивачу не є співмірними та обґрунтованими. Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з вказаним, з огляду на наступне.

Так, у акті №2 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №30/07 від 30.07.2020, представник позивача зазначає вартість послуги за підготовку та подання відповіді на відзив по справі №240/12397/20 складає 1 200,00 грн.; участь у судовому засіданні вартість за 1 участь 1 200,00 грн.

Визначаючись щодо доцільності відшкодування на користь позивача заявлених витрат на представництво інтересів позивача у судових засіданнях в розмірі 3600 грн., суд першої інстанції, з огляду на складність даної справи та час, згідно з протоколами судових засідань, який було витрачено представником позивача на участь у судових засіданнях, дійшов обгрунтованого висновку про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу в цій частині та співмірною вважав суму 500,00 грн. за одну годину участі у судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, правомірно та обгрунтовано дійшов висновку, що заява представника позивача підлягає задоволенню лише у частині стягнення витрат на участь у судових засіданнях у розмірі 939,90 грн. (з розрахунку 500,00 грн (вартість однієї години участі адвоката у судовому засіданні) х на 1 годину 53 хвилин (фактичний час, витрачений адвокатом на участь у судових засіданнях у справі).

Серед іншого, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума витрат заявлених за підготовку та подання до суду відповіді на відзив в розмірі 1 200,00 грн. є неспівмірними із складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим на надання послуг, обсягом наданих послуг, а тому вважав доцільним відшкодування 500,00 грн. за підготовку та подання до суду відповіді на відзив.

Отже, розумний та справедливий розмір винагороди за надання правових послуг у цій справі, з урахуванням вищевказаного та того факту, що позовні вимоги позивача задоволені частково, склали 3 439,90 грн., а саме 2000 грн. підготовка позовної заяви (загальна вартість послуги); підготовка відповіді на відзив 500,00 грн.; участь у судових засіданнях (03.09.2020, 30.09.2020, 23.10.2020) тривалістю 1 година 53 хвилин, вартість 1 години 500,00 грн..

Таким чином, загальна вартість отриманих позивачем послуг професійної правничої допомоги складає 3439,90 грн., яка і підлягає до відшкодування.

При цьому, судова колегія зауважує, що позивачем наведене вище не спростовувалось, розрахунок розподілу судових витрат на правничу допомогу на розгляд суду апеляційної інстанції апелянтом не надавався.

Враховуючи критерії пропорційності та об`єктивного визначення розміру суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлених частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає підставним присудження на користь позивача за рахунок фінансування відповідача витрат на професійну правничу допомогу в обсязі 3439,90 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з`ясував всі обставини справи, які мають значення для вирішення даного питання, надав оцінку та не допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Заявлена до стягнення сума є співмірною з предметом спору та обсягом залучених документів та пояснень, натомість, стороною відповідача не було заявлено та обгрунтовано належним чином клопотання про зменшення понесених витрат на правову допомогу, як і не надано доказів неспівмірності таких витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.