Справа № 360/4152/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4152/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

представників

позивача не прибув,

відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом адвоката Мови Валерія Івановича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 26 жовтня 2020 року надійшов адміністративний позов адвоката Мови Валерія Івановича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм» (далі - позивач, ТОВ «Ритм») до Головного управління Держпраці у Луганській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Луганській області) з вимогами про визнання протиправними та скасування постанов відповідача про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П/ТД-ФС в сумі 350000,00 грн та від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П/ПТ/ІД-ФС в сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не згоден з цими постановами, оскільки вони не відповідають вимогам закону та підлягають скасуванню з тих підстав, що твердження відповідача про допущення позивачем порушень вимог Кодексу законів про працю України не відповідають фактичним обставинам.

Так, представник позивача зазначив, що всупереч вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Порядку № 823 на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфіковану форму акта інспекційного відвідування, що незалежно від підстав і предмету перевірки відсутність уніфікованої форми акта дає можливість роботодавцям не допустити інспектора праці до контрольного заходу. Результати інспекційного відвідування оформлені відповідачем актом за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, тому це не є документом, в якому можуть бути зафіксовані правопорушення з боку суб`єкта господарювання.

Також в акті піддано сумніву 7 договорів підряду, укладених ТОВ «Ритм» з фізичними особами. Проте, вказані договори не скасовані та є чинними. В цих договорах підряду чітко вказано, що їх укладено на підставі Цивільного кодексу України; виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи; виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку замовника, а сам організовує свою діяльність за договором і виконує її на власний ризик; за надані послуги замовник сплачує виконавцеві винагороду за домовленістю сторін на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі послуг; договори не породжують трудових відносин між сторонами. Правовідносини не підпадають під дію Закону України «Про охорону праці» та прийнятих нормативно-правових актів з охорони праці. При укладенні цих договорів використовувалась спільна думка замовника та виконавця. Висновки інспекторів Держпраці, що з укладених договорів підряду вбачаються ознаки трудових відносин між сторонами не ґрунтуються на вимогах закону.

Представник позивача зазначає, що чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, в яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори на виконання певних робіт, тому вважає, що сторони вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору. До компетенції відповідача не входить зобов`язання підприємства та фізичної особи укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнати існуючий між ними договір недійсним.

Також представник позивача зауважує, що в оскаржуваних постановах відсутні відомості щодо роз`яснення прав та обов`язків учасникам, які брали участь у розгляді справи, що є порушенням права на захист особи.

З вищевикладених підстав позивач вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 26-27).

Представником позивача 09 листопада 2020 року подано уточнений адміністративний позов (арк. спр. 32-38).

Ухвалою від 16 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (арк. спр. 55-56).

Від ГУ Держпраці у Луганській області 01 грудня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 103-107).

Під час проведення інспекційного відвідування встановлено, що чисельність штатних працівників на підприємстві ТОВ «Ритм» складає 45 осіб, кількість робітників, які виконують роботи за договором підряду складає 7 осіб.

У всіх вище зазначених цивільно-правових договорах виконавці зобов`язуються виконувати роботи. В жодному з них не містяться відомості щодо того, який саме конкретний результат наданих послуг повинні передати підрядники замовникові. Надання послуг, які визначені в цивільно - правових договорах укладених з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вказують на те, що предметом цих договорів є процес праці, а не її кінцевий результат.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності, а предметом цивільно-правових договорів є отримання певного матеріального результату, що вимірюється у конкретних фізичних величинах. Також характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою); обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Посадовими особами відповідача за наслідками опрацювання договорів, укладених позивачем з 7 фізичними особами встановлені наступні ознаки трудових відносин: в предметі всіх договорів не містяться відомості щодо того, який саме конкретний результат виконаних робіт (наданих послуг) повинен передати виконавець замовникові, а обумовлюється зобов`язання виконувати роботу, тобто, зазначається саме процес роботи; договорами не встановлені обсяги виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню (також ці відомості не відображені у актах прийому виконаних робіт (наданих послуг), які супроводжували кожний договір); оплата праці за виконану роботу мала систематичний характер, більше того, кожному виконавцю кожного місяця виплачувалася винагорода одного і того ж розміру.

Таким чином, всі 7 угод, укладених позивачем з фізичними особами, не спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а пов`язані із самим процесом, що є характерним для трудових функцій.

Незважаючи на допуск працівників до виконання трудових обов`язків, позивачем як роботодавцем не укладені з ними трудові договори відповідно до вимог статті 24 КЗпП України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Також під час проведення інспекційного відвідування встановлено, що повідомлення до Державної податкової інспекції про прийняття на роботу ОСОБА_8 надано 18 серпня 2020 року на наступний день після прийняття на роботу, а ОСОБА_9 10 січня 2020 року в день, коли працівник приступив до роботи (10 січня 2020 року о 13 год. 18 хв.), тобто після того як він приступив до роботи. Таким чином, працівники допущені до роботи до повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням частини третьої статті 24 КЗпП та постанови КМУ від 17 червня 2015 року № 413.

Відповідач вважає, що посадовими особами ГУ Держпраці у Луганській області неухильно дотримано норми матеріального та процесуального права під час підготовки до інспекційного відвідування, його проведення та прийняття рішення про накладення штрафу, тому підстави для задоволення позовних вимог у суду відсутні.

Від представника ТОВ «Ритм» 07 грудня 2020 року надійшла відповідь на відзив, в якій, додатково до викладених у позовній заяві обставин, вказано, що конкретним результатом надання послуг за цивільно-правовими договорами є ремонт та монтаж обладнання, який підтверджується актом виконаних робіт, після чого виплачується винагорода. Підрядників не зобов`язували підпорядковуватися правилам внутрішнього трудового розпорядку та не вказували на будь яке постійне робоче місто. Ці факти вказують саме на характер цивільно-правових договорів. Також вказано, що дійсно трудовий договір з ОСОБА_8 укладений з 17 серпня 2020 року, повідомлення до ДПС направлено 18 серпня 2020 року, але допущений до роботи він був тільки після прибуття до місця роботи та отримання відповідного інструктажу, а саме з 19 серпня 2020 року, з чого вбачається, що робітник допущений до роботи після повідомлення ДПС. Трудовий договір з ОСОБА_9 укладений з 10 січня 2020 року, повідомлення до ДПС направлено також 10 січня 2020 року, але допущений до роботи він був тільки після приїзду до міста роботи та отримання відповідного інструктажу, а саме з 20 січня 2020 року, з чого вбачається, що робітник був допущений до роботи після повідомлення ДПС (арк. спр. 122).

Також представником позивача 14 грудня 2020 року подано заяву про виклик свідків (арк. спр. 141).

Ухвалою від 24 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків, закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 142-143).

Ухвалою від 26 січня 2020 року замінено відповідача - ГУ Держпраці у Луганській області, його правонаступником - Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці (далі - Східне управління Держпраці) (арк. спр. 170).

Сторони явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (арк. спр. 158, 159).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

До ГУ Держпраці у Луганській області 10 серпня 2020 року надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07 серпня 2020 року № 1200-010403-5/15949 з інформацією щодо застрахованих осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами у одного страхувальника більше року. До переліку страхувальників включено й ТОВ «Ритм» (арк. спр. 109).

Відповідно до підпунктів 3 та 6 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю», керуючись статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, частинами п`ятою і шостою статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та статтею 259 Кодексу законів про працю України, за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 07 серпня 2020 року № 1200-010403-5/15949 щодо застрахованих осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами у одного страхувальника більше року, ГУ Держпраці у Луганській області винесено наказ від 28 вересня 2020 року № 626 «Про проведення інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм», відповідно до якого наказано провести інспекційне відвідування ТОВ «Ритм» головним державним інспекторам Врублевській Н.В. та Єременко А.І. у строк з 29 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року, в ході якого перевірити додержання законодавства про працю в частині надання відпустки та в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору (арк. спр. 110).

ГУ Держпраці у Луганській області 28 вересня 2020 року видано направлення № 01-17/681 на проведення інспекційного відвідування державним інспекторам Врублевській Н.В. та Єременко А.І., яке 29 вересня 2020 року вручено під підпис керівнику ТОВ «Ритм» ОСОБА_10 (арк. спр. 111).

Інспекторами праці складено вимогу про надання/поновлення документів від 29 вересня 2020 року № ЛГ20277/482/ПД, яку 29 вересня 2020 року вручено під підпис керівнику ТОВ «Ритм» ОСОБА_10 (арк. спр. 112).

На виконання вимоги директором ТОВ «Ритм» супровідним листом від 30 вересня 2020 року № 174 надано: довідку з Єдиного державного реєстру підприємств; паспортні дані директора, іднетифікаційний код, наказ про призначення директора; статут підприємства, колективний договір, правила внутрішнього трудового розпорядку; договори, які були укладені з найманими працівниками; штатний розпис; книга обліку трудових книжок; повідомлення до ДПІ про прийняття на роботу працівників; заяви та накази про прийняття на роботу від працівників; звіти з ЄСВ; графік роботи працівників підприємства; табелі обліку робочого часу; журнал з підписом працівників щодо проведення інструктажу з охорони праці; документи, що підтверджують працю осіб за відсутності трудового договору (акти виконаних робіт) (арк. спр. 15, 45, 62-100).

За результатами інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, від 05 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ (арк. спр. 46-49).

Дослідженням акта інспекційного відвідування встановлено, що згідно з наданими керівником ТОВ «Ритм» документами чисельність штатних працівників на підприємстві складає 45 осіб, кількість робітників, які виконують роботи за договором цивільно-правового характеру складає 7 осіб, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 .

Наказом від 17 серпня 2020 року № 11ос прийнято на роботу ОСОБА_8 , слюсарем-ремонтником 4 розряду, з 17 серпня 2020 року, повідомлення про прийняття на роботу до ДФС за місцем обліку як платника єдиного внеску направлено 18 серпня 2020 року.

ОСОБА_9 за наказом від 10 січня 2020 року № 1ос прийнятий на роботу електрогазозварником 4 розряду з 10 січня 2020 року, повідомлення про прийняття на роботу до ДФС за місцем обліку як платника єдиного внеску направлено 10 січня 2020 року.

Виявлені факти свідчать про порушення вимог частини першої статті 21, частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413.

ТОВ «Ритм» 08 жовтня 2020 року подано до ГУ Держпраці у Луганській області заперечення на акт інспекційного відвідування, про розгляд яких повідомлено інспектором праці листом від 12 жовтня 2020 року № 02-12/1144 (арк. спр. 13, 116).

На підставі акта інспекційного відвідування інспектором праці складено припис від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П про усунення виявлених порушень, яким зобов`язано керівника ТОВ «Ритм» усунути виявлені інспекційним відвідуванням порушення протягом одного місяця надалі дотримуватись вимог чинного законодавства (арк. спр. 113-114).

Також 12 жовтня 2020 року за № 01-15/2910 складено повідомлення про дату одержання документів (арк. спр. 115).

Заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рисухіним Д.Л. за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 05 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ винесено постанову від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою за порушення частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, накладено на ТОВ «Ритм» штраф у розмірі 350000,00 грн (арк. спр. 39-40).

Також заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рисухіним Д.Л. за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 05 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ винесено постанову від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П/ПТ/ІД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою за порушення частини третьої статті 24 КЗпП України, постанови КМУ від 17 червня 2015 року № 413, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, накладено на ТОВ «Ритм» штраф у розмірі 5000,00 грн (арк. спр. 41-42).

Повідомлення про дату одержання документів, припис про усунення виявлених порушень, постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідь про розгляд зауважень до акта інспекційного відвідування 12 жовтня 2020 року направлено ТОВ «Ритм», що підтверджено описом вкладення, інформацією про відправлення та фіскальним чеком (арк. спр. 118).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти задоволення таких вимог, суд виходить з такого.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено, крім Конституції України, КЗпП України.

Так, частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частинами першою - третьою статті 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацами 2 та 9 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Відповідно до частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацами першим - четвертим постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг;

на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регламентовано Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону № 877-V (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Частиною п`ятнадцятою статті 4 Закону № 877-V визначено, що при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю), зокрема у разі використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

За приписами пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6);

здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (підпункт 9).

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок № 823), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 823 (тут і надалі посилання на норми Порядку № 823 наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 2 Порядку № 823).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 3 Порядку № 823 інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) та які пройшли перевірку знань у порядку, визначеному Мінекономіки. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінекономіки форми, що видається Держпраці та її територіальними органами.

Абзацом першим пункту 4 Порядку № 823 визначено, що уніфікована форма акта інспекційного відвідування, в якому визначається вичерпний перелік питань, що підлягають інспектуванню, припису, попередження, а також вимоги інспектора праці затверджуються в установленому порядку та оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Згідно з абзацом одинадцятим підпункту 6 пункту 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є інформація Пенсійного фонду України та його територіальних органів про фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Пунктом 8 Порядку № 823 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 823 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів.

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця, та наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Пунктом 11 Порядку № 823 встановлено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно із пунктами 16, 17, 18 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Пунктами 20, 21 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування. Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку № 823).

Відповідно до пункту 1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) (тут і надалі посилання на норми Порядку № 509 наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Пунктом 3 Порядку № 509 визначено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з абзацами першим - третім, п`ятим пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

До затвердження Мінекономіки зазначеної у цьому пункті форми постанови про накладення штрафу застосовується форма постанови про накладення штрафу, затверджена Мінсоцполітики.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень. Інспекційне відвідування може здійснюватися без попереднього повідомлення об`єкта відвідування. Службове посвідчення інспектор праці пред`являє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі під час інспекційного відвідування.

Системним опрацюванням документів, якими оформлено інспекційне відвідування ТОВ «Ритм», та постанов про накладення штрафу, суд дійшов висновку, що інспекційне відвідування здійснений відповідачем із дотриманням вимог Порядку № 823, а справа про накладення штрафу розглянута відповідно до положень Порядку № 509.

Представник позивача стверджує, що інспекторами праці інспекційне відвідування здійснено з порушенням Порядку № 823, оскільки на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфіковану форму акта інспекційного відвідування, що є підставою для не допуску інспектора праці до контрольного заходу, а також свідчить, що результати інспекційного відвідування оформлені актом за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, тому це не є документом, в якому можуть бути зафіксовані правопорушення з боку суб`єкта господарювання.

Суд не погоджується з такими твердженнями представника позивача, зважаючи на те, що уніфіковані форми актів, що стосуються інспекційного відвідування, на час проведення інспекційного відвідування були затверджені наказом Міністерства соціальної політики України № 1338 від 18.08.2017 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 12.12.2017 за № 1500/31368 та оприлюднений на офіційному веб-сайті Держпраці.

На час проведення інспекційного відвідування цей нормативно-правовий акт був чинним, тому підлягав до застосування при здійсненні державного нагляду за додержанням законодавства про працю відповідним контролюючим органом.

Зміни до форми акта інспекційного відвідування не вносилися, тому в ній міститься лише посилання на Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, який скасований постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 826/8917/17.

Оглядом акта інспекційного відвідування позивача від 05 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ встановлено, що інспектором праці використано форму акта, затверджену наказом Міністерства соціальної політики України № 1338 від 18.08.2017, тому в цьому акті вказано, що інспекційне відвідування здійснено відповідно, у тому числі пунктів Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295.

Однак за змістом наказу про проведення інспекційного відвідування від 28 вересня 2020 року № 626, описової частини акта від 05 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ, а також направлень на проведення інспекційного відвідування судом встановлено, що цей захід проведений відповідачем відповідно до Порядку № 823.

При цьому, використання відповідачем уніфікованої форми акта інспекційного відвідування, не приведеної у відповідність з вимогами Порядку № 823, на думку суду, не свідчить про відсутність уніфікованої форми такого документа, про що вказує представник позивача.

Твердження представника позивача, що в оскаржуваних постановах відсутні відомості щодо роз`яснення прав та обов`язків учасникам, які брали участь у розгляді справи, що є порушенням права на захист особи, суд відхиляє як безпідставні, оскільки стверджуючи про таке порушення представник позивача посилається на положення пункту 8 Порядку № 509, який на час виникнення спірних відносин був виключений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823.

Про допущені, на думку представника позивача, інші процедурні порушення при прийнятті оскаржуваних рішень в заявах по суті справи не вказано.

Щодо порушень ТОВ «Ритм» частини першої статті 21 та частини третьої статті 24 КЗпП України, встановлених під час інспекційного відвідування, суд зазначає таке.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення наявності чи відсутності трудових відносин між ТОВ «Ритм» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Згідно з концепцією прихованого працевлаштування (deemed employment), яка знайшла своє відображення, серед іншого, у Рекомендаціях про трудове правовідношення № 198 (далі - Рекомендації) МОП, держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах, або іншими засобами, конкретних ознак існування трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються «підпорядкованість» та «залежність».

У пункті 13 Рекомендацій «підпорядкованість» проявляється, якщо робота:

1. виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони;

2. передбачає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства;

3. виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи;

4. виконується працівником особисто;

5. виконується відповідно до графіка або на робочому місці, яке вказується або погоджується стороною, яка її замовила;

6. має характерну тривалість/продовжуваність;

7. вимагає особисту присутність працівника;

8. передбачає надання інструментів, матеріалів та механізмів стороною, яка є замовником.

При встановленні трудових відносин за допомогою критерію «залежності» беруться до уваги наступні елементи:

1. періодичність виплати винагороди працівнику;

2. той факт, що така винагорода являється єдиним або основним джерелом доходів працівника;

3. виплата винагороди працівнику в натуральному вигляді шляхом надання працівнику, наприклад, продуктів харчування, житла, транспортних засобів;

4. реалізація таких прав як право на вихідні та відпустку;

5. оплата стороною, яка замовила роботу, поїздок працівника з метою виконання роботи;

6. відсутність фінансового ризику у працівника.

З аналізу вищевказаних положень Кодексу законів про працю України слідує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28 липня 2010 року № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України.

Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядчик) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання кінцевих результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша статті 903 ЦК України).

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Судом встановлено, що ТОВ «Ритм» укладено договори підряду з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а саме:

від 01 липня 2020 року № 567/07-20 з ОСОБА_1 , предметом якого є виконання робіт по ревізії і ремонту електроенергетичного обладнання в цехах ПрАТ «Київський КПК» (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.2) (арк. спр. 62);

від 01 липня 2020 року № 570/07-20 з ОСОБА_2 , предметом якого є виконання робіт по ремонту та монтажу обладнання на об`єктах замовника (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.3) (арк. спр. 65);

від 01 липня 2020 року № 568/07-20 з ОСОБА_3 , предметом якого є виконання робіт по ремонту та монтажу обладнання на об`єктах замовника (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.3) (арк. спр. 63);

від 01 липня 2020 року № 573/07-20 з ОСОБА_4 , предметом якого є виконання робіт по ремонту та монтажу обладнання на об`єктах замовника (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.3) (арк. спр. 70);

від 01 липня 2020 року № 571/07-20 з ОСОБА_5 , предметом якого є виконання робіт по ремонту та монтажу обладнання на об`єктах замовника (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 01 липня 2020 року по 31 грудня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.3) (арк. спр. 73);

від 05 серпня 2020 року № 574/07-20 з ОСОБА_6 , предметом якого є виконання робіт по ремонту та монтажу обладнання на об`єктах замовника (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 05 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.3) (арк. спр. 75);

від 17 серпня 2020 року № 576/07-20 з ОСОБА_7 , предметом якого є виконання робіт по ремонту та монтажу обладнання на об`єктах замовника (пункт 1.1), період виконання робіт підрядником з 17 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року (пункт 1.3), оплата здійснюється щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в розмірі 4723,00 грн на підставі підписаного сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт (пункти 2.1, 2.3) (арк. спр. 78).

При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи. В самих договорах не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, його обсягу, видів, що притаманне цивільно-правовим договорам.

Дослідженням актів прийому-передачі виконаних робіт від 04 серпня 2020 року № 1 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 567/07-20, від 04 вересня 2020 року № 2 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 567/07-20, від 04 серпня 2020 року № 1 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 570/07-20, від 04 вересня 2020 року до договору підряду від 01 липня 2020 року № 570/07-20, від 04 серпня 2020 року № 1 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 568/07-20, від 04 серпня 2020 року № 1 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 573/07-20, від 04 вересня 2020 року № 2 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 573/07-20, від 04 серпня 2020 року № 1 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 571/07-20, від 04 вересня 2020 року № 2 до договору підряду від 01 липня 2020 року № 571/07-20, від 04 вересня 2020 року № 1 до договору підряду від 05 серпня 2020 року № 574/07-20, від 04 вересня 2020 року № 1 до договору підряду від 17 серпня 2020 року № 576/07-20 встановлено, що акти складено про те, що підрядчик виконав обумовлену договором частину об`єму, а замовник прийняв виконану частину об`єму та не має зауважень. При цьому акти не містять виду виконаних робіт, їх обсягів, калькуляції тощо. Також суд зауважує, що такі акти складалися помісячно (арк. спр. 63, 64, 66, 67, 69, 71, 72, 74, 75, 76, 79).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені вище угоди, укладені позивачем з фізичними особами, не спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а були пов`язані із самим процесом, що є характерним для трудових функцій.

Наведене свідчить про факт прийняття на роботу працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Водночас, незважаючи на допуск працівників до виконання посадових обов`язків, позивачем як роботодавцем не укладено з ними трудовий договір відповідно до вимог статті 24 КЗпП України, за що встановлена відповідальність згідно з пунктом 2 частини другої статті 265 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була викладена Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17 (№ рішення в ЄДРСР 75148848), від 26 вересня 2018 року у справі № 822/723/17 (№ рішення в ЄДРСР 76695525), від 13 червня 2019 року у справі № 1840/2507/18 (№ рішення в ЄДРСР 82406167), від 13 червня 2019 року у справі № 824/896/18-а (№ рішення в ЄДРСР 82406158), від 13 червня 2019 року у справі № 815/954/18 (№ рішення в ЄДРСР 82406152), від 18 серпня 2020 року у справі № 808/3054/16 (№ рішення в ЄДРСР 91036729).

Крім того, суд звертає увагу на те, що дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та КЗпП України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

Статтею 8 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень.

Десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за одну особу працівника становить 50000,00 грн. Відповідно, за 7 працівників, по яких встановлено порушення - 350000,00 грн.

Таким чином, постанова ГУ Держпраці у Луганській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П/ТД-ФС уповноваженими посадовими особами від 12 грудня 2019 року за № ЛГ675/34/НД/ПД/АВ/П/ТД-ФС в частині розміру застосованого штрафу відповідає вимогам абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України.

Щодо порушень ТОВ «Ритм» частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413, встановлених під час інспекційного відвідування, суд зазначає таке.

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення своєчасності повідомлення ТОВ «Ритм» територіального органу Державної податкової служби України, в якому перебуває на облік як платник єдиного внеску, про прийняття працівника на роботу.

Так, згідно з положеннями частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 повідомлення до органу ДПС про прийняття працівника на роботу здійснюється до початку роботи працівника за трудовим договором.

З матеріалів справи судом встановлено, що за наказом від 17 серпня 2020 року № 11ос прийнято на роботу ОСОБА_8 , слюсарем-ремонтником 4 розряду, з 17 серпня 2020 року. Вступний інструктаж та первинний на робочому місці проведено 17 серпня 2020 року (арк. спр. 85).

Повідомлення про прийняття на роботу до ДПС за місцем обліку як платника єдиного внеску направлено ТОВ «Ритм» 18 серпня 2020 року о 09 год. 35 хв. засобами електронного зв`язку з використанням КЕП, що підтверджено копією такого повідомлення та квитанцією про направлення документа (арк. спр. 86).

За наказом від 10 січня 2020 року № 1 ос прийнято на роботу ОСОБА_9 , електрогазозварником 4 розряду, з 10 січня 2020 року, вступний інструктаж та первинний на робочому місці проведені 10 січня 2020 року (арк. спр. 88).

Повідомлення про прийняття на роботу до ДПС за місцем обліку як платника єдиного внеску направлено ТОВ «Ритм» 10 січня 2020 року о 13 год. 18 хв. засобами електронного зв`язку з використанням КЕП, що підтверджено копією такого повідомлення та квитанцією про направлення документа (арк. спр. 89).

Дослідженням графіку робочого часу підприємства на 2020 рік встановлено, що ТОВ «Ритм» працює з 07.00 год. до 16.00 год., перерва з 11.00 год до 11.45 год., у п`ятницю кінець робочого часу - 14.45 год.; 10 січня 2020 року розпочало роботу з 7.15 год. та працювало до 14.45 год.; 17 серпня 2020 року - з 8.15 год. до 16.00 год. (арк. спр. 90).

Згідно з табелем обліку робочого часу за серпень 2020 року ОСОБА_8 відбув у відрядження з 17 серпня 2020 року (арк. спр. 93).

Також у таблиці 5 «Відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби» до звіту ТОВ «Ритм» щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2020 року вказано, що датою початку трудових відносин ОСОБА_8 є 17 серпня 2020 року (арк. спр. 97).

Всі вказані докази в своїй сукупності свідчать, що днем початку роботи ОСОБА_8 є 17 серпня 2020 року, ОСОБА_9 - 10 січня 2020 року.

Відповідно судом встановлено, що ТОВ «Ритм» направлено до ДПС повідомлення про прийняття цих працівників на роботу з порушенням вимог, встановлених частиною третьою статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, після початку роботи цими працівниками за трудовим договором.

Представник позивача, заперечуючи проти такого порушення, вказує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були допущені до роботи тільки після приїзду до місця роботи - м. Київ, та отримання відповідного інструктажу, що підтверджено наказами про відрядження, квитками, завданнями про відрядження, допусками до робочого місця, журналами реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці (арк. спр. 123-131).

На думку представника позивача, такі документи свідчать, що ОСОБА_9 був допущений до роботи тільки з 20 січня 2020 року, а ОСОБА_8 - з 19 серпня 2020 року, тому повідомлення ДПС про прийняття на роботу цих працівників здійснено із дотриманням вимог чинного законодавства.

Проте, суд з такими твердженнями позивача не погоджується, оскільки за загальним правилом фактичним допуском працівника до роботи є укладення з ним трудового договору (видання наказу про прийом на роботу). Більш того, на думку суду, направлення цих працівників у відрядження, вже свідчить, що такі особи є працівниками ТОВ «Ритм» та їх допущено до роботи.

Постановою ГУ Держпраці у Луганській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 12 жовтня 2020 року № ЛГ20277/482/АВ/П/ПТ/ІД-ФС накладено на ТОВ «Ритм» за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 штраф у розмірі 5000,00 грн, що у повній мірі відповідає розміру штрафу, встановленому за таке порушення абзацом дев`ятим частини другої статті 265 КЗпП України, тобто постанова в частині розміру застосованого штрафу відповідає вимогам абзацу дев`ятого частини другої статті 265 КЗпП України.

Що стосується постанови Рубіжанського міського суду від 22 грудня 2020 року в справі № 425/2879/20 про притягнення до адміністративної відповідальності керівника ТОВ «Ритм» ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за частинами першою та третьою статті 41 КУпАП щодо прийняття на роботу робітників без повідомлення податкової служби та за допущення робітників до роботи без належного оформлення, згідно з якою провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд зазначає таке.

Згідно з частиною шостою статті 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення матиме преюдиційне значення для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вже вище вказано, постановою Рубіжанського міського суду від 22 грудня 2020 року в справі № 425/2879/20 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянки України ОСОБА_10 , передбачене частинами першою, третьою статті 41 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складів адміністративних правопорушень.

Однак ухвалення судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення щодо керівника ТОВ «Ритм» ОСОБА_10 як фізичної особи, на думку суду не свідчить про відсутність в діях ТОВ «Ритм» як юридичної особи порушень трудового законодавства та не перешкоджає притягненню цієї особи до фінансової відповідальності.

Суд вважає за необхідне зауважити, що з системного аналізу положень законодавства слідує, що за порушення трудового законодавства, застосовується адміністративна, фінансова та кримінальна відповідальності, які є різними за своєю правовою природою, порядки та підстави притягнення до яких реалізуються за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Так, за встановлені інспекційним відвідуванням порушення трудового законодавства щодо допущення працівників до роботи без належного оформлення визначено два види юридичної відповідальності, які застосовуються до різних суб`єктів: фінансова відповідальність відповідно до положень КЗпП України - до суб`єктів господарювання (як фізичних, так і юридичних осіб), адміністративна відповідальність за КУпАП - до посадових осіб суб`єкта господарювання (тільки до фізичних осіб).

Відповідно, закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 41 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складів адміністративних правопорушень, жодним чином не виключає підстав для притягнення суб`єкта господарювання до штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Кодексом законів про працю України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що національне право повинно відповідати поняттю «законність», визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити особі, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (див. рішення у справах «S.W. проти Сполученого Королівства», серія A, N 335-В, с. 41-42, п. 35-36, та, «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства (N 1)», серія A, N 30, с. 31, п. 49, і «Галфорд проти Сполученого Королівства»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання держави вважатиметься «необхідним в демократичному суспільстві» із законною метою, якщо воно відповідає «нагальній соціальній потребі», зокрема якщо воно є співмірним щодо законної мети, яка переслідується, а також якщо причини, на які посилаються національні органи влади для виправдання такого втручання, є «доречними та достатніми» (див., наприклад, справу «Костер проти Сполученого Королівства» (Coster v. the United Kingdom), № 24876/94, п. 104, рішення; справа «С. і Марпер проти Сполученого Королівства» (S. and Marper v. еhe United Kingdom) [Велика Палата], №№ 30562/04 та 30566/04, п. 101).

Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи під час судового розгляду), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень є правомірними, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Мови Валерія Івановича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм» (місцезнаходження: 93000, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Миру, будинок 61, код за ) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (місцезнаходження: 85302, Донецька область, місто Покровськ, вулиця Прокоф`єва, будинок 82, код за ) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 04 лютого 2021 року.

Суддя К.О. Пляшкова