Справа № 520/12657/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 р.Справа № 520/12657/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року (ухвалене суддею Шевченко О.В.) по справі № 520/12657/2020за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України , Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 1650701/ від 18.06.2020 р. комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 21 від 21.04.2020 р., зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 21.04.2020 р. - датою її фактичного подання 29.04.2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 р. позов задоволено.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 р. задоволено частково заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення та доповнено резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 р. по справі №520/12657/2020 абзацом наступного змісту: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 5000 грн. у відшкодування судових витрат солідарно з кожного з відповідачів по 2500 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління ДПС у Харківській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 р. та прийняти рішення, яким зменшити ФОП ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Данченко А.С. (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги № 15/07-20/1 від 15.07.2020 р., відповідно до п. 1.1. якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правничу (правову) допомогу щодо представництва та захисту прав і інтересів клієнта в судах всіх інстанцій, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності, в тому числі в правоохоронних органах (органах поліції) та органах прокуратури в справах, що стосуються клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар винагороду) за надану правову допомогу на умовах, визначених договором та витрати, необхідні для виконання його доручень.

Згідно із Додатком № 3 від 12.08.2020 р. до договору про надання правової допомоги № 15/07-20/1 від 15.07.2020 р., на виконання п. 1.1. договору адвокат надає клієнту правову допомогу у справі щодо визнання протиправним та скасування рішення № 1650701/ від 18.06.2020 р. комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання вчинити певні дії. В додатку до договору також зазначено, що гонорар адвоката складає 1000 грн. за годину надання правової допомоги (погодинна оплата). Оплата гонорару адвокату здійснюється на підставі Акту виконаних робіт по наданню правової допомоги.

На виконання вищевказаного договору позивачем надано акт виконаних робіт № 3 від 18.09.2020 р. адвокат Данченко А.С. надав ФОП ОСОБА_1 , а саме: робота з клієнтом по наданню правової допомоги 2 години, вартість 2000 грн.; ознайомлення з матеріалами справи наданими клієнтом та з`ясування та розробка правової позиції по складанню позовної заяви 3 години, вартість 3000 грн.; підготовлення позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду 5, вартість 5000 грн. Загальна вартість, наданих послуг складає 1000 грн., яка сплачена позивачем згідно квитанції від 18.09.2020 р.

Задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із співмірності наданої правової допомоги складності справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 р. (справа № 820/4263/17).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 р. у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до матеріалів справи надано належні докази надання йому відповідних послуг адвокатом, а також докази їх оплати. При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що враховуючи конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг в рамках договору про надання правової допомоги № 15/07-20/1 від 15.07.2020 р., сума, заявлена до відшкодування у розмірі 10000 грн. є надмірною. Визначену судом першої інстанції суму, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача в якості витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. суд апеляційної інстанції вважає співмірною наданим документальним обґрунтуванням обсягу та характеру наданих адвокатом послуг.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі послуги як розробка правової позиції по складанню позовної заяви та підготовлення позовної заяви до суду, які виділено в акті виконаних робіт № 3 від 18.09.2020 р. у дві різні послуги, за своєю суттю є однаковими та зводяться до написання та подачі позовної заяви до суду, тому не можуть вважатися двом окремими послугами, наданими адвокатом позивачу.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року по справі № 520/12657/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року