Справа № 500/138/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/138/21

05 лютого 2021 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулось до суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі Відділ) про скасування постанови від 29.12.2020 ВП №62181229 про накладення штрафу.

В обґрунтування позову вказано, що позивачем 05.01.2021 отримано постанову головного державного виконавця Відділу від 29.12.2020 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2018 у справі №607/14994/17.

Так, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2018 у справі №607/14994/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23.05.2017, з урахуванням компенсації втрати частини доходів, яке набрало законної сили 21.01.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.08.2018 у справі №607/14994/17 набрало законної сили після смерті особи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23.09.2019 замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання згаданого рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.08.2018 у справі №607/14994/17, а саме: стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 .

Постановою головного державного виконавця Відділу від 27.05.2020 замінено сторону виконавчого провадження - Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося в суд із заявою про визнання виконавчого листа в адміністративній справі №607/14994/17 таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020 у задоволенні заяви відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11.08.2020 у справі №607/14994/17 залишено без змін.

У позові зазначено, що представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не був присутній у судовому засіданні 19.11.2020, а постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 на юридичну адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не надходила. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області отримало вказану постанову 11.01.2021.

Позивач стверджує, що аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. При цьому позивач покликається на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.05.2020 у справі №812/1813/18.

З огляду на вказане та вважаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу протиправною, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 позовну заяву залишено без руху. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), призначено у справі судове засідання на 05.02.2021.

03.02.2021 до суду надійшов відзив на позов (а.с.24-38), у якому відповідач проти позову заперечує та зазначає, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №62181229 з примусового виконання виконавчого листа № 607/14994/17, виданого 16.10.2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про зобов`язання Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23.05.2017, з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

27.05.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження.

Цього ж числа державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: стягувача з ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 , а також постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: боржника з Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Боржника зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів.

12.06.2020 на адресу Відділу надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. Рішення суду від 20.08.2018 у справі №607/14994/17 набрало законної сили після смерті особи, заборгованість із виплати пенсії ОСОБА_1 відсутня.

Державним виконавцем 11.06.2020, 13.08.2020, 18.09.2020, 01.10.2020, 19.11.2020, 14.12.2020 на адресу боржника направлялися вимоги виконати рішення суду.

На ці вимоги надходили повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про те, що ОСОБА_2 не має підстав для реалізації невикористаного права померлого члена родини на виконання судового рішення щодо пенсійних виплат; про оскарження судового рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; про те, що боржнику не відомо результат перегляду цього рішення судом апеляційної інстанції.

29.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17 та вимог державного виконавця №10711 від 01.10.2020, №13316/04.1-32 від 19.11.2020, №14556/04.1-32 від 14.12.2020.

Представник відповідача звертає увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області станом на 01.02.2021 так і не виконало рішення суду.

Крім того, зазначає, що за наявності обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі (ускладнюють його виконання) або роблять його виконання неможливим, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не було позбавлене права на звернення до суду в порядку статті 263 КАС України з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Вказане, на переконання представника відповідача, свідчить про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поважних причин невиконання судового рішення.

Представник відповідача зазначає, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62181229 від 27.05.2020 до дати винесення постанови про накладення штрафу від 29.12.2020, боржник не скористався своїми правами, встановленими Законом №1404-VIII, а саме: не звернувся до державного виконавця із заявою про відкладення провадження виконавчих дій, не звернувся до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання, а також не надав державному виконавцю відомостей, які б зумовили обов`язкове зупинення виконавчого провадження. Тобто жодних дій спрямованих на виконання рішення суду у вказаний період Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено не було.

Враховуючи наведені вище обставини, представник відповідача вважає, що оскаржувану постанову про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Разом з відзивом на позов відповідачем подано до суду матеріали виконавчого провадження ВП №62181229 (а.с.40-69).

У судове засідання 05.02.2021 представник позивача не прибув, хоча належним чином під розписку повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.23), причини неприбуття представника до суду позивач не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

З огляду на це та з урахуванням приписів частини третьої статті 268 КАС України, яка передбачає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, судовий розгляд справи 05.02.2021 розпочато за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 05.02.2021 з ініціативи суду поставлено на обговорення питання належності відповідача у цій справі та залучення другого відповідача з огляду на відсутність можливості отримати згоду позивача на заміну неналежного відповідача належним (через неприбуття представника позивача в судове засідання).

Представник Відділу просила залучити другого відповідача Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвалою суду від 05.02.2021, постановленою у судовому засіданні без виходу суду до нарадчої кімнати, керуючись статтями 43, 48, 287 КАС України, статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016, частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, пунктом 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (в редакції наказу Міністерства юстиції № 4224/5 від 27.12.2019), враховуючи відсутність згоди позивача на заміну відповідача на належного залучено другого відповідача у цій справі Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (юридичну особу наділену адміністративною процесуальною правосуб`єктністю).

Головний державний виконавець Наконечна І.В., яка брала участь у розгляді справи, уповноважена на ведення справи у суді від імені Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.39), а тому у зв`язку з залученням другого відповідача розгляд справи не відкладався.

У судовому засіданні 05.02.2021 судом оголошено зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У судовому засіданні 05.02.2021 представник відповідачів проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 05.02.2021 судом постановлено ухвалу про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами КАС України з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2018 у справі №607/14994/17, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23.05.2017 з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

На виконання вказаного рішення, що набрало законної сили 21.01.2019, 16.10.2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист (а.с.40).

27.05.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с.41) відкрито виконавче провадження ВП №62181229 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16.10.2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про зобов`язання Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23.05.2017, з урахуванням компенсації втрати частини доходів (а.с.10-11, 47).

У постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №62181229 від 27.05.2020 вказано про обов`язок боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 18892 грн (а.с.47).

Також 27.05.2020 на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2019 у справі №607/14994/17 (а.с.44-45) головним державним виконавцем Відділу винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №62181229, а саме: замінено стягувача з ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 (а.с.48).

Крім того, 27.05.2020 на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2020 у справі №607/14994/17 (а.с.42-43) головним державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №62181229, а саме: замінено боржника з Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (а.с.7-8, 49).

12.06.2020 на адресу Відділу надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0702-8/8238 від 11.06.2020, у якому вказано, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі №607/14994/17 без змін. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 помер. Рішення суду від 20.08.2018 у справі №607/14994/17 набрало законної сили після смерті особи, заборгованість із виплати пенсії ОСОБА_1 відсутня (а.с.50).

Державним виконавцем 11.06.2020 на адресу боржника направлено вимогу №7527/04.1-32 виконати рішення з урахуванням ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17 від 23.09.2019 (про заміну стягувача), про що терміново письмово повідомити Відділ (а.с.51).

23.06.2020 на адресу відповідача надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0702-5/8667 від 19.06.2020, у якому, серед іншого, вказано про те, що ОСОБА_2 не має підстав для реалізації невикористаного права померлого члена родини на виконання судового рішення щодо пенсійних виплат (а.с.52-53).

Державним виконавцем 13.08.2020 на адресу боржника направлено вимогу № 8769, а 18.09.2020 вимогу №9981/04.1-32 виконати рішення в повному обсязі протягом 10 робочих днів, про що письмово повідомити відділ (а.с.54, 55-56).

21.09.2020 на адресу Відділу надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0702-5/13909 від 11.09.2020, у якому, зокрема, зазначено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, який виданий в адміністративній справі №607/14994/17 за позовом ОСОБА_1 , відмовлено. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області буде подавати апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020 (а.с.57).

29.09.2020 на адресу Відділу надійшла заява стягувача про невиконання рішення суду в адміністративній справі №607/14994/17, до якої долучено ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020 у цій справі (а.с.58-61).

01.10.2020 на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця №10711 (а.с.62-63).

02.10.2020 на адресу Відділу надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0702-5/15355 від 30.09.2020 про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020, до повідомлення боржником долучено копію апеляційної скарги (а.с.64).

13.10.2020 на адресу Відділу надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0702-5/16191 від 07.10.2020, у якому також вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020 та надано копію листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2020 про те, що справу №607/14994/17 надіслано Восьмому апеляційному адміністративному суду для розгляду (а.с.65).

Державним виконавцем повторно 19.11.2020 на адресу боржника направлено вимогу №13316/04.1-32 виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17 (а.с.66).

10.12.2020 на адресу Відділу надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0802-5/21026 від 07.12.2020 про те, що станом на 07.12.2020 судове рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №607/14994/17 до Головного управління не надходило (а.с.67).

Державним виконавцем повторно (вшосте) 14.12.2020 на адресу боржника направлено вимогу №14556/04.1-32 виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17. У вимозі також вказано, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №3607/14994/17 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11.08.2020 без змін (а.с.68).

У судовому засіданні представник відповідачів головний державний виконавець Відділу Наконечна І.В. звернула на це особливу увагу та зазначила, що про такі обставини (результати розгляду судом апеляційної скарги боржника) повідомила стягувач, яка постійно звертається до Відділу щодо невжиття достатніх заходів для виконання судового рішення, і такі обставини державним виконавцем були перевірені згідно з даними офіційного ресурсу Єдиного державного реєстру судових рішень. З огляду на те, що боржник неодноразово посилався на оскарження судового рішення, яким йому відмовлено у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як на підставу невиконання виконавчого листа, державний виконавець зазначила у вимозі про прийняття ще 19.11.2020 постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі №3607/14994/17.

29.12.2020 головним державним виконавцем Відділу Наконечною І.В. винесено постанову про накладення штрафу ВП №62181229, якою за невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17 та вимог державного виконавця №10711 від 01.10.2020, №13316/04.1-32 від 19.11.2020, №14556/04.1-32 від 14.12.2020 накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області штраф у розмірі 5100 грн.

Одночасно зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.4-зворот-5, 70).

Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 29.12.2020 ВП №62181229 про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для відповідальності позивача як боржника у виконавчому провадженні №62181229, суд зазначає, що судове рішення від 20.08.2018, яке належало виконати Головному управлінню ПФУ в Тернопільській області, набрало законної сили 21.01.2019. Ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.09.2019, якою замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20.08.2018 у справі №607/14994/17, а саме: стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника - ОСОБА_2 , була переглянута Восьмим апеляційним адміністративним судом та згідно з постановою від 16.01.2020 залишена без змін (а.с.44-45, 73-77). При цьому заміна боржника теж була проведена судом згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2020 (а.с.42-43).

Незважаючи на такі обставини, Головне управління ПФУ в Тернопільській області не вживало будь-який дій для виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17, що зумовило звернення стягувача ОСОБА_2 до органів державної виконавчої служби.

З моменту відкриття виконавчого провадження 27.05.2020 державним виконавцем направлено шість вимог боржнику щодо виконання судового рішення 11.06.2020, 13.08.2020, 18.09.2020, 01.10.2020, 19.11.2020 та 14.12.2020. При цьому остання вимога державним виконавцем направлена боржнику після закінчення усіх процедур оскарження судових рішень, що стосувалися виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/14994/17 і винесення остаточних рішень.

Головне управління ПФУ в Тернопільській області рішення суду не виконало, причини не виконання не повідомило державного виконавця.

Мотивацію позивача про те, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі №3607/14994/17, якою апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2020 без змін, ним отримано лише 11.01.2021 після звернення до суду, суд оцінює критично. Такі обставини жодним чином не впливають на невиконання рішення суду та не є поважними причинами, а розцінюються судом як спосіб ухилення від виконання судового рішення.

При цьому державний виконавець враховував усі ініційовані заяви і звернення до суду боржника в порядку виконання судового рішення та не застосовував мір відповідальності до прийняття остаточних судових рішень. Такі обставини вказують на врахування державним виконавцем усіх обставин та є доказом об`єктивності та неупередженості з боку державного виконавця.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом №1404-VIII.

На момент подання цієї позовної заяви, а також на день розгляду справи рішення суду Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області так і не виконане, доказів протилежного не надано ні до суду, ні державному виконавцю, що з`ясовано під час судового засідання.

Суд ще раз наголошує, що виконавче провадження відкрите 27.05.2020, тобто більше як через три місяці після закінчення узгодження усіх питань щодо заміни сторін по його виконанню.

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відтак, Головне управління ПФУ в Тернопільській області має обов`язок виконати рішення суду, що набрало значення остаточного, незалежно від звернення стягувача за його примусовим виконанням.

Разом з тим, суд, оцінюючи аргументи позивача стосовно наявності поважних причин, що утруднюють виконання рішення суду, враховує часовий проміжок, що пройшов з моменту, коли були всі підстави для виконання судового рішення (заміна сторін правонаступниками, з березня 2020) до винесення державним виконавцем спірної постанови (29.12.2020). За цей час боржник Головне управління ПФУ в Тернопільській області не здійснило ефективних дій, спрямованих на виконання рішення суду, а навпаки, незважаючи на заміну стягувача ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , намагалося уникнути виконання судового рішення та ініціювало питання визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, з тих мотивів, що ОСОБА_2 не є правонаступником у спірних правовідносинах, тобто з тих мотивів, яким вже надана оцінка судом (а.с.73-82).

Також при вирішенні цього спору судом встановлено, що позивачем не було надано державному виконавцю документального підтвердження повного виконання судового рішення; позивач (боржник у виконавчому провадженні) не звертався за наявності підстав із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, зупинення вчинення виконавчих дій тощо. Позивач не скористався наданими законом правами, якщо вважав, що існували об`єктивні труднощі при виконанні рішення суду, як і не здійснив усе можливе для його виконання.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми означають, що позивач повинен довести, яким чином суб`єктом владних повноважень (у даному випадку державним виконавцем) порушено його права під час здійснення заходів примусового характеру. У свою чергу, відповідач має обов`язок довести, що його рішення чи дії прийняті (вчинені) у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Суду не надано достатніх і переконливих доказів наявності поважних причин невиконання позивачем судового рішення, яким його зобов`язано вчинити певні дії. Тому слід дійти висновку, що спірна постанова про накладення штрафу від 29.12.2020 винесена державним виконавцем відповідно до норм чинного законодавства, державний виконавець діяв правомірно, об`єктивно та справедливо. Тож у задоволенні позову про скасування спірної постанови слід відмовити.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ).

Відповідачі: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вулиця Грушевського, 8, місто Тернопіль, 46021).

Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ).

Повний текст рішення складено та підписано 05 лютого 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.