Справа № 564/2611/20
Суддя: Олійник П. В.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2611/20

Рядок статзвіту № 140

01 лютого 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П. В.

з участю секретаря Рубельському О. С.

позивача ОСОБА_1

представника позивач Остапенка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області та поліцейського 3-го батальйону 3-ої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Кость Володимира Романовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області та поліцейського 3-го батальйону 3-ої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Кость Володимира Романовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 10.10.2020 року поліцейським 3-го батальйону третьої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Кость В.Р. відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3265881. Згідно даної постанови 10.10.2020 року 0 16 год. 35 хв. на автодорозі МО6 Київ-Чоп, 618 км, с. Дуліби, Стрийський район, Львівська область керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенз Віто 115» д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та порушив п. 34 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказану постанову вважає незаконною та такою, що винесена всупереч вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Остапенко В.С., в судовому засіданні , позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовної заяви.

Відповідач поліцейський 3-го батальонц 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Кость В.Р. та його представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовної заяви.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивач, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вирішив, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 10.10.2020 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАМ №3265881 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 10.10.2020 року, о 16 год. 35 хв. на автодорозі МО6 Київ-Чоп, 618 км, с. Дуліби, Стрийський район, Львівська область, керуючи транспортним засобом марки Мерседес Бенз Віто 115 реєстраційний номер НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху України.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно розділу 34 Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

З копії постанови серії ДПР18 №014525 від 10.10.2020 року вбачається, що громадянин ОСОБА_2 10.10.2020 року о 14 год. 40 хв. на автодорозі М06 Київ-чоп 618 км, керуючи транспортним засобом марки Ауді а 4 держанвий номерний знак НОМЕР_2 при зміні напрямку руху не переконався у безпечності при повороті ліворуч скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Мерседес Бенз Віто державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював його обгін, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Судом встановлено, що 10.10.2020 року позивач керуючи автомобілем марки Мерседес Без Віто 115, проїжджаючи населений пункт с. Дуліби зі швидкістю 50 км.год. приблизно за 10 м перед його автомобілем, з прилеглої території, з правої сторони виїхав автомобіль марки Ауді. Задля уникнення зіткнення з перешкодою позивач змушений був прийняти вліво перетнувши переривчасту лінію та виїхав на зустрічну смугу руху, яка була вільна від транспортних засобів, але транспортний засіб марки Ауді вчинив дорожньо транспортну пригоду, ударвши передньою частиною у лівий бік транспортного засобу марки Мерседес Без Віто 115.

Таким чином позивач був вимушений перетнути переривчисту лінію та виїхати на зустрічну смугу руху для уникнення зіткнення з перешкодою, тобто виникла крайня необхідність.

Даний факт підтвердив попередньо допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , який дав покази, що 10.10.2020 був присутній в автомобілі позивача. Сидів поруч водія, під час руху перед транспортним засобом ОСОБА_1 , різко появився автомобіль марки Ауді після чого автомобіль позивача хитнуло та позивач різко обїхав вліво аби уникнути зіткнення. Позивач вийшов з автомобіля та оглянув його на рахунок пошкоджень. Поліція за викликом позивача прибула на місце події через 30 хв. Про постанову відносно позивача відомо не було.

Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість факту повідомленого свідком. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.

Згідно статті 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Частина 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» дозволяють водієві транспортного засобу відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не додано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КупАП.

Зокрема, з постанови серії ДПР18 №014525 від 10.10.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ст. 124 КупАП, вбачається, що час вчинення дорожньо транспортної пригоди зазначено 14 год. 40 хв. З постанови серії ЕАМ №3265881 від 10.10.2020 року про притянення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП час вчинення адмінстративного правопорушення зазначено 16 год. 35 хв.

Відзив з викладеними запереченнями проти позову не знайшли свого підтвердження, оскільки на фото вказана зовсім інша ділянка дороги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Таким чином позовні вимоги позивачма є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, 15 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 уклав договір доручення з адвокатом Остапенком В.С. «Про надання професійної правничої (правової) допомоги та представницва». У відповідності до укладеного договору позивач оплатив 3000 грн. за послуги адвокату, що підтверджується наявним в матеріалах справи ордером, квитанцією № 17730115 від 15 жовтня 2020 року та актом приймання-передачі послуг по наданню професійної правничої допомоги від19 жовтня 2020 року.

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Статтею 134 КАС Українистини встановлює, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору, у розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 132, 139, 241, 243, 244, 246, 250, 271, 286, 295 КАС України, ст. ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області та поліцейського 3-го батальйону 3-ої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Кость Володимира Романовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3265881 від 10.10.2020 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. та витрати пов"язані з отриманням правничої допомоги в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2021 року.

СуддяП. В. Олійник