Справа № 240/20577/20
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом (а.с.18-22), в якому просить:
1 - визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті вихідної допомоги при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку;
2 - зобов`язати ліквідаційну комісію Головного територіального управління юстиції у Житомирській області нарахувати та виплатити вихідну допомогу при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку;
3 - зобов`язати ліквідаційну комісію Головного територіального управління юстиції у Житомирській області нарахувати та сплатити середній заробіток за весь час затримки належної до виплати вихідної допомоги при звільненні.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач повинен був, згідно ч.4 ст. 87 Закону України "Про державну службу", ч. 1 ст. 44 КЗпП України, нараховати та виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.
Ухвалою від 08.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що у зв`язку з ліквідацією державного органу не передбачено виплати вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати особам, які звільнені відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Відповідач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, яка задоволенню не підлягає, враховуючи приписи ст. 233 КЗпП України та те, що позивач про порушення свого права, за захистом якого звернувся до суду 26.11.2020, дізнався, отримавши лист відповідача від 09.09.2020 № 126/35/6.2/2020/320.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Наказом Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - ГТУЮ у Житомирській області) від 24.12.2019 №2533/1 "Про звільнення ОСОБА_2 " позивачка 27 грудня 2019 року звільнено з посади спеціаліста відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення ГТУЮ у Житомирській області відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку із ліквідацією ГТУЮ у Житомирській області.
13.08.2020 позивач звернулася до Голови ліквідаційної комісії ГТУЮ у Житомирській області із заявою, в якій просила виплатити їй вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати при звільненні у зв`язку з ліквідацією ГТУЮ у Житомирській області.
Листом від 09.09.2020 №126/35/6.2/2020/320 відповідач відмовив позивачу у виплаті вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення такої виплати.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу".
Частиною першою статті 5 Закону України "Про державну службу" визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Поряд з цим, частинами 2 та 3 ст.5 Закону України "Про державну службу" передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Отже, Закон України "Про державну службу" є спеціальним законом з питань вступу, проходження та припинення державної служби.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про державну службу" встановлено, що державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення.
У п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" визначено, що підставою для припинення державної служби є ліквідація державного органу.
Позивач не оскаржує підстави її звільнення.
Частиною 4 ст. 87 Закону України "Про державну службу", в редакції, що діяла на момент звільнення позивача, було передбачено, що у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті (скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу) державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.
Закон України "Про державну службу", в редакції, що діяла на момент звільнення позивача, не передбачав виплати державному службовцю, який звільнений у зв`язку з ліквідацією державного органу, вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати.
З 13.02.2020 набула чинності нова редакція ч. 4 ст. 87 Закону України "Про державну службу", якою передбачено, що у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Однак ця норма, в силу приписів ч.1 ст. 58 Конституції України, не розповсюджується на позивача. яка була звільнена 27.12.2019.
Щодо посилання позивача на застосування до спірних відносин приписів КЗпП суд звертає увагу, що згідно з частинами 2 та 3 ст. 5 Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до змін, внесених до КЗпП, статтю 40 доповнено частиною п`ятою, особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 333/298/16-ц (провадження №14-98цс18) зазначила, що проходження публічної служби-це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.
Спір, що розглядається, стосується припинення державної служби (ст. 87 Закону), оскільки в Законі відсутнє посилання, що ці відносини мають бути врегульовані також і законодавством про працю, у даному випадку мають бути застосовані виключно приписи Закону України "Про державну службу".
Як вбачається зі змісту наказу Голови Ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, позивачв звільнено з посади спеціаліста відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення ГТ УЮ у Житомирській області, відповідно до п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку ліквідацією.
Отже, у спірних правовідносинах наявні такі юридичні факти: позивачка перебувала на посаді державної служби та її звільнено у зв`язку з ліквідацією державного органу.
Згідно частини 4 статті 40 КЗпП України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, встановлюються законом, що регулює їхній статус.
За приписами частини 2 статті 5 Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Отже, особливості звільнення державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу", про що зазначено як в цьому законі, так і в КЗпП.
Згідно з ч.3 ст.5 Закону України "Про державну службу" дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Питання виплати вихідної допомоги державному службовцю у зв`язку із звільненням врегульовані Законом України "Про державну службу".
У спірних правовідносинах це частина 4 статті 87 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла станом на 27.12.2019.
Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірну бездіяльність на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач, не виплативши позивачу вихідну допомогу, діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позовної вимоги 1.
Враховуючи, що позовні вимоги 2, 3 є похідними від позовної вимоги 1, суд відмовляє і в їх задоволенні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк