Справа № 640/24330/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМОУШН СТАФФ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промоушн Стафф" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18.07.2019:

- № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 40 707 874,00 грн. (у тому числі: 33 988 275,00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 6 719 599,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 275 149,00 грн. (у тому числі: 1 020 119,00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 255 030,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № 2 про застосування штрафу в сумі 245 390,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки не відповідають дійсним обставинам, а у перевіреному періоді Позивачем були надані послуги з надання персоналу, як власного, так і фізичних осіб за цивільно-правовими договорами та/чи фізичних осіб-підприємців, або шляхом залучення третіх осіб для нормальної господарської діяльності Замовників у відповідності до підпункту 14.1.183 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Пояснив, що між Позивачем та замовниками були укладені договори на надання послуг та/або виконання робіт, за умовами яких ТОВ "Промоушн Стафф" за результатами наданих послуг складає акт приймання-передачі наданих послуг.

У свою чергу, послуги, що надавались Позивачем, складаються з: вартості послуги, які отримані останнім від третіх осіб; вартості послуг, які надавались штатними працівниками Позивача; вартості послуг осіб, що залучались Позивачем на умовах цивільно-правових договорів. Стверджує, що у кожному з випадків Позивачем ведеться персоніфікований облік власного або залученого персоналу/спеціалістів у відповідності до вимог чинного законодавства України. При цьому, всі первинні документи були надані Позивачем контролюючому органу під час перевірки, а відтак висновки акту перевірки ґрунтуються на власних висновках контролюючого органу без урахування первинних документів, які підтверджують реальність господарських відносин Позивача з контрагентами.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 2, № 2, № 2 від 18.07.2019.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Також контролюючим органом вказано на правомірність оскаржуваних рішень з огляду на те, що під час перевірки не підтверджено реальність господарських операцій ТОВ "Промоушн Стафф" з переліченими у акті перевірки контрагентами у періоді з 01.01.2015 року по 30.09.2018 року, а отже встановлено документування таких операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності. Враховуючи матеріали податкової інформації, отриманої від прокуратури міста Києва, ненадання на перевірку первинних документів, які підтверджують фактичне здійснення послуг, під час перевірки встановлено неможливість здійснення операцій, що задекларовані у податковій звітності.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в м. Києві, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Позивача та Відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Промоушн Стафф" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 20.03.2019 № 196/26-15-14-02-01/36473484.

Актом перевірки з питань зафіксовано порушення ТОВ "Промоушн Стафф":

- п. 44.1, 44.2 ст. 44; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п. 11, п. 16 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 33220070,00 грн, у тому числі: за 2015 рік на суму 7109878 грн, за 2016 рік на суму 18239978,00 грн, за 2017 рік на суму 6292818,00 грн, за 3 квартали 2018 року на суму 1577397,00 грн;

- п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість у період, що перевірявся на загальну суму 1020119,00 грн, в тому числі: за грудень 2016 року у розмірі 529338,00 грн, за вересень 2018 року у розмірі 490781,00 грн;

- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено наявність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з порушенням граничного строку реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) на суму 60,1 грн;

- п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, р. ІІІ "Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, а саме: подання не в повному обсязі з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб (в податковому розрахунку на 3, 4 квартал 2016 року; 1, 2, 3, 4 квартал 2017 року; 1 квартал 2018 року невірно відображено ідентифікаційні номери фізичних осіб, що призвело до зміни платника податку).

Надалі, у період з 27.05.2019 по 11.06.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Промоушн Стафф" з питань, що стали предметом оскарження, за результатами якої складено акт від 19.06.2019 № 390/26-15-14-02-01/36473484.

Згідно висновку зазначеного акта перевірки ТОВ "Промоушн Стафф" допущено порушення вимог:

- п. 44.1, 44.2 ст. 44; пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п. 7, п. 11, п. 16 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 33 988 275,00 грн, у тому числі: за 2015 рік на суму 7 109 878 грн, за 2016 рік на суму 18 239 132,00 грн, за 2017 рік на суму 6 369 649,00 грн, за 3 квартали 2018 року на суму 2 269 616,00 грн;

- п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість у період, що перевірявся на загальну суму 1020119,00 грн, в тому числі: за грудень 2016 року у розмірі 529338,00 грн, за вересень 2018 року у розмірі 490 781,00 грн;

- п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в частині відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 490 781,00 грн.

На підставі виявлених порушень, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 18 липня 2019 року:

1) № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 40 707 874,00 грн, у тому числі: 33 988 275,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 6 719 599,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

2) № 2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 275 149,00 грн, у тому числі: 1 020 119,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 255 030,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

3) № 2 про застосування штрафу в сумі 245 390,50 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними, Позивач після процедури адміністративного оскарження, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що фактичні обставини, встановлені під час судового розгляду справи, об`єктивно засвідчують правомірність віднесення відповідних сум до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податкових накладних, виписаних на виконання умов зазначених вище договірних відносин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Висновки контролюючого органу про порушення Позивачем вимог податкового законодавства обгрунтовані наступним:

1) у періоді, що перевірявся, ТОВ "Промоушн Стафф" документувало в бухгалтерському обліку проведення фінансово-господарських відносин з фізичними особами-підприємцями - платниками єдиного податку. На переконання контролюючого органу, документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку відбулось без отримання результатів таких операцій;

2) під час перевірки формування витрат у фінансовій звітності та даних бухгалтерського обліку встановлено включення до складу загальновиробничих витрат (рахунок 90) суми послуг без документального підтвердження та віднесення вартості послуг до складу витрат фінансової звітності, по наступним контрагентам: ТОВ "Промоушн Аутстаффинг", ТОВ "Промоушн Консалтинг", ТОВ "Промоушн Персоннел", ТОВ "Промоушн Ресурс", ТОВ "Промоушн Сервіс", ТОВ "Промоушн", ТОВ "Промоушн Хьюмен";

3) під час перевірки формування витрат у фінансовій звітності та даних бухгалтерського обліку встановлено включення до складу загальновиробничих витрат в бухгалтерському обліку на рахунку "90" "Собівартість реалізації" суми послуг з надання персоналу шляхом залучення для надання послуг спеціалістів від нерезидента KSV Consulting Inc. (Канада) без відповідного документального підтвердження фактичного отримання, використання у виробництві та віднесення таких послуг до складу витрат фінансової звітності протягом перевіряємого періоду. За даними актів виконаних послуг відсутня інформація щодо відповідного переліку залучених осіб для здійснення послуг аутсорсингу (аутстафінгу), їх деталізації, ідентифікації посадових осіб, напрямок у виробничій діяльності підприємства.

Оцінюючи правомірність висновків суду першої інстанції щодо фактів допущення порушень вимог податкового законодавства Позивачем, які на переконання контролюючого органу, були достатньою підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів виходить з такого.

Положеннями підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Податок на прибуток розраховується виходячи із бухгалтерського фінансового результату (як різниці між отриманими підприємством доходами та понесеними ним витратами протягом звітного періоду) за національними положеннями (стандартів) бухгалтерського обліку (далі по тексту - НП(С)БО) чи міжнародними стандартами фінансової звітності (далі по тексту - МСФЗ), відкоригованого на різниці, передбачені ПК України (як то амортизаційні різниці, різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень), різниці, які виникають під час здійснення фінансових операцій).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України), а звітним періодом для цілей податку на прибуток періодом - календарний рік (пункт 137.4 статті 137 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до частини другої статті 3, частини першої статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-XIV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. На підставі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону № 996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті Закону № 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною другою статті 6 Закону № 996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Так, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі - НП(С)БО № 16).

Відповідно до пунктів 5 - 9 НП(С)БО № 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вказав, що з аналізу наведених правових норм ПК України, Закону № 996-XIV та НП (С)БО № 16 вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Перевіряючи обставини, що були підставою для включення до складу витрат сум, сплачених в ціні придбаних у ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , судом першої інстанції вірно встановлено, що 01.08.2014 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 293СС, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати власними силами та засобами Замовнику та/або клієнтам Замовника послуги з консультування з питань інформатизації; комп`ютерного програмування. Замовник зобов`язаний приймати і своєчасно оплачувати надані Виконавцем послуги у разі виконання ним умов договору.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акти надання послуг від 28.02.2015 року № 293СС/02/2015, від 31.0.32015 № 293СС/03/2015, від 31.07.2015 № 293СС/07/2015 та звіти до вказаних актів з деталізацією обсягу, часу та видів наданих послуг.

21.06.2016 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 21/06/16/4/ХУ, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати власними силами та засобами Замовнику та/або клієнтам Замовника послуги, а саме: з оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов`язана з ними діяльність; надання інших інформаційних послуг; дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; консультування з питань інформатизації. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод, які наявні в матеріалах справи.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акти надання послуг від 01.07.2016 та 14.06.2017.

21.06.2016 між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 06/05/16/1ХУ, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати власними силами та засобами Замовнику та/або клієнтам Замовника послуги, а саме: з оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов`язана з ними діяльність; надання інших інформаційних послуг; дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; консультування з питань інформатизації. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акти надання послуг від 31.05.2016, 01.07.2016, 30.09.2017 та 09.10.2017.

01.07.2016 між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 01/07/2016/8ХУ, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати власними силами та засобами Замовнику та/або клієнтам Замовника послуги, а саме: з оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов`язана з ними діяльність; надання інших інформаційних послуг; дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; консультування з питань інформатизації. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акти надання послуг від 30.09.2017, 31.12.2017, 31.01.2018.

01.07.2016 між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 02/07/16/4ХУ, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надавати власними силами та засобами Замовнику та/або клієнтам Замовника послуги, а саме: з оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов`язана з ними діяльність; надання інших інформаційних послуг; дослідження кон`юктури ринку та виявлення громадської думки; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; консультування з питань інформатизації. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акти надання послуг від 31.07.2016, 31.08.2016, 16.06.2017.

Враховуючи викладене та оцінюючи доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності детального переліку наданих послуг, їх деталізації та напрямку використання у виробничій діяльності підприємства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що акти наданих послуг оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.

Надані Позивачем акти містять найменування учасників господарських операцій, обсяг реалізованого товару, наданих послуг та виконаних, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу визначити обсяг, час та види наданих послуг між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними Відповідачем ані до суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, колегія суддів відхиляє твердження Відповідача в апеляційній скарзі стосовно неможливості ідентифікувати надані послуги, позаяк зміст господарських операцій деталізовано у актах наданих послуг, а отже такі доводи жодним чином не свідчать про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Позивачем підтверджено належними доказами факт здійснення оплати придбаних у перелічених вище фізичних осіб-підприємців.

Так, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту, і вказана обставина досліджувалася судом першої інстанції під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018 року у справі № 808/2360/17.

Колегія суддів також зазначає, що відомості, викладені у листі прокуратури міста Києва про наявність пояснень щодо непричетності ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не можуть свідчити про фіктивність господарських операцій та неприйнятність первинних документів у податковому обліку Позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведеною нормою встановлено межі обов`язковості вироку для адміністративного суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.

Так, об`єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб`єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що факт здійснення фіктивного підприємництва ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не встановлено вироком суду, а тому посилання контролюючого органу на наявність пояснень вказаних осіб у кримінальному провадженні до уваги не приймаються.

Крім того, колегія суддів зазначає, що актом перевірки зафіксовано оприбуткування отриманих послуг і товарів у бухгалтерській документації та не спростовано використання придбаних послуг у межах власної господарської діяльності.

Відповідач ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не надав жодних доказів наявності між Позивачем та фізичними особами-підприємцями: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Оцінюючи наявність підстав для включення до складу витрат сум, сплачених в ціні придбаних у ТОВ "Промоушн Хьюмен", ТОВ "Промоушн", ТОВ "Промоушн Сервіс", ТОВ "Промоушн Ресурс", ТОВ "Промоушн Персоналл", ТОВ "Промоушн Консалтинг", ТОВ "Промоушн Аутстаффинг" послуг, судом першої інстанції вірно встановлено наступне.

05.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн Аутстаффинг" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 05-04-11/02, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати наступні послуги: пошук роботи та сприяння у працевлаштуванні особи; добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (у тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів), в порядку та на умовах, визначених цим договором; проведення співбесід з керівним складом організації клієнта; розроблення стандартних кваліфікаційних вимог, проведення основних досліджень і розміщення рекламних оголошень для пошуку потенційних кандидатів на посаду; відбір можливих кандидатів, підготовка конфіденційного листа висококваліфікованих претендентів, його надання клієнтові й обговорення; підготовка до співбесіди, проведення переговорів з питання винагороди і наступне спостереження після наймання. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

07.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн Консалтинг" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 05-04-11/02, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати наступні послуги: пошук роботи та сприяння у працевлаштуванні особи; добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (у тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів), в порядку та на умовах, визначених цим договором; проведення співбесід з керівним складом організації клієнта; розроблення стандартних кваліфікаційних вимог, проведення основних досліджень і розміщення рекламних оголошень для пошуку потенційних кандидатів на посаду; відбір можливих кандидатів, підготовка конфіденційного листа висококваліфікованих претендентів, його надання клієнтові й обговорення; підготовка до співбесіди, проведення переговорів з питання винагороди і наступне спостереження після наймання. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

05.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн Персоннел" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 05-04-11/03, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати наступні послуги: пошук роботи та сприяння у працевлаштуванні особи; добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (у тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів), в порядку та на умовах, визначених цим договором; проведення співбесід з керівним складом організації клієнта; розроблення стандартних кваліфікаційних вимог, проведення основних досліджень і розміщення рекламних оголошень для пошуку потенційних кандидатів на посаду; відбір можливих кандидатів, підготовка конфіденційного листа висококваліфікованих претендентів, його надання клієнтові й обговорення; підготовка до співбесіди, проведення переговорів з питання винагороди і наступне спостереження після наймання. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

05.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн Ресурс" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 05-04-11/4, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати наступні послуги: пошук роботи та сприяння у працевлаштуванні особи; добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (у тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів), в порядку та на умовах, визначених цим договором; проведення співбесід з керівним складом організації клієнта; розроблення стандартних кваліфікаційних вимог, проведення основних досліджень і розміщення рекламних оголошень для пошуку потенційних кандидатів на посаду; відбір можливих кандидатів, підготовка конфіденційного листа висококваліфікованих претендентів, його надання клієнтові й обговорення; підготовка до співбесіди, проведення переговорів з питання винагороди і наступне спостереження після наймання. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

05.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн Сервіс" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 05-04-11/05, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати наступні послуги: пошук роботи та сприяння у працевлаштуванні особи; добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (у тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів), в порядку та на умовах, визначених цим договором; проведення співбесід з керівним складом організації клієнта; розроблення стандартних кваліфікаційних вимог, проведення основних досліджень і розміщення рекламних оголошень для пошуку потенційних кандидатів на посаду; відбір можливих кандидатів, підготовка конфіденційного листа висококваліфікованих претендентів, його надання клієнтові й обговорення; підготовка до співбесіди, проведення переговорів з питання винагороди і наступне спостереження після наймання. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

05.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн Хьюмен" (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 05-04-11, за умовами якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати наступні послуги: пошук роботи та сприяння у працевлаштуванні особи; добір працівників відповідно до замовлень роботодавців (у тому числі іноземних) у межах укладених з роботодавцями договорів (контрактів), в порядку та на умовах, визначених цим договором; проведення співбесід з керівним складом організації клієнта; розроблення стандартних кваліфікаційних вимог, проведення основних досліджень і розміщення рекламних оголошень для пошуку потенційних кандидатів на посаду; відбір можливих кандидатів, підготовка конфіденційного листа висококваліфікованих претендентів, його надання клієнтові й обговорення; підготовка до співбесіди, проведення переговорів з питання винагороди і наступне спостереження після наймання. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

01.04.2011 року між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та ТОВ "Промоушн" (Виконавець) укладено аналогічний вищевикладеному договір про надання послуг № 01-04-11/02. До вказаного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод.

На підтвердження виконання умов вказаного договору Позивачем додано до матеріалів справи акт про надані послуги № 1 від 31.12.2015 та звіт до нього.

Розрахунки з переліченими контрагентами підтверджуються банківськими виписками та актами звірки взаєморозрахунків.

Також Позивачем до матеріалів справи додано додатки до звітів виконаних послуг.

В контексті викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість доводів Позивача щодо належного підтвердження придбання ним послуг у ТОВ "Промоушн Хьюмен", ТОВ "Промоушн", ТОВ "Промоушн Сервіс", ТОВ "Промоушн Ресурс", ТОВ "Промоушн Персоналл", ТОВ "Промоушн Консалтинг", ТОВ "Промоушн Аутстаффинг".

Вказані вище акти наданих послуг містять найменування учасників господарських операцій, обсяг наданих послуг, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу ідентифікувати зміст господарської операції.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що акти наданих послуг оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити, чого Відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не спростовано.

Відповідачем в акті перевірки зафіксовано оприбуткування отриманих послуг і товарів у бухгалтерській документації та не спростовано використання придбаних послуг у межах власної господарської діяльності.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, Позивачем правомірно віднесено відповідні суми до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податкових накладних, виписаних на виконання умов зазначених вище договірних відносин.

При цьому, доводи Відповідача, викладені у акті перевірки щодо придбання послуг у більшому об`ємі, ніж відбувалась їх реалізація контрагентам Позивача, зокрема ТОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані", спростовується матеріалами справи.

Так, у листі від 07.07.2020 року № SEUC 20/07/0529 фінансовий директор ТОВ "Самсунг Електронікс України Компані" повідомив ТОВ "Промоушн Стафф" про те, що Офісом великих платників податків ДПС проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ "Самсунг Електронікс Україна Компані", за результатами якої не встановлено порушень у взаємовідносинах останнього з ТОВ "Промоушн Стафф" у періоді з 01.10.2016 року по 30.09.2019 року.

Крім того, постановою старшого слідчого з ОВС п`ятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у м. Києві від 27.03.2020 закрито кримінальне провадження № 0000057 від 03.02.2020 у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 212 КК України.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що відповідно до висновку експерта № 050/20 за результатами судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню № 0000057 від 03.02.2020 не встановлено документальне підтвердження (обґрунтування) висновків акта документальної позапланової перевірки ГУ ДФС у м. Києві від 19.06.2019 № 390/26-15-14-02-01/36473484 за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 щодо заниження ТОВ "Промоушн Стафф" податку на додану вартість на загальну суму 1 020 119,00 грн та заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 33 988 275,00 грн.

Зазначені обставини додатково підтверджують реальність господарських операцій у перевіреному періоді, що відбувались між Позивачем та ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Промоушн Хьюмен", ТОВ "Промоушн", ТОВ "Промоушн Сервіс", ТОВ "Промоушн Ресурс", ТОВ "Промоушн Персоналл", ТОВ "Промоушн Консалтинг", ТОВ "Промоушн Аутстаффинг".

Щодо господарських операцій Позивача з KSV Consulting Inc. (Канада).

01.02.2011 між ТОВ "Промоушн Стафф" (Замовник) та KSV Consulting Inc. (Канада) укладено договір № 2011-01/F, за умовами якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику та/або клієнтам Замовника (у відповідності із завданням Замовника) послуги з надання персоналу шляхом залучення для надання послуг спеціалістів відповідно до вимог Замовника, а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані належним чином послуги.

Виконання умов вказаного договору підтверджується доданими до матеріалів справи актами-прийому передачі наданих послуг від 21.03.2017 № 79, від 01.03.2017 № 78, від 14.02.2017 № 77, від 20.01.2017 № 76, від 06.01.2017 № 75, від 27.12.2016 № 74, від 22.12.2016 № 73, від 14.12.2016 № 72, від 05.12.2016 № 71, від 23.11.2016 № 70, від 28.10.2016 № 69, від 20.10.2016 № 68, від 04.10.2016 № 67, від 23.09.2016 № 66, від 14.09.2016 № 65, від 29.08.2016 № 64, від 10.08.2016 № 63, від 28.07.2016 № 62, від 21.07.2016 № 61, від 29.06.2016 № 60, від 08.06.2016 № 59, від 26.05.2016 № 58, від 16.05.2016 № 57, від 05.05.2016 № 56, від 29.04.2016 № 55, від 25.04.2016 № 54, від 21.04.2016 № 53, від 25.03.2016 № 52, від 23.03.2016 № 51, від 24.02.2016 № 50, від 17.02.2016 № 49, від 27.01.2016 № 48, від 19.01.2016 № 47, від 01.12.2015 № 46.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказані акти наданих послуг оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88, та є первинними документами, які мають всі обов`язкові реквізити.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи Відповідача в апеляційній скарзі про відсутність відповідного переліку залучених осіб для здійснення послуг аутсорсингу (аутстафінгу), їх деталізації, ідентифікації посадових осіб, пояснюється умовами укладеного договору № 2011-01/F, позаяк спеціалісти залучались KSV Consulting Inc. (Канада), а не Позивачем.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 804/698/16 зазначено, що посилання Відповідача на припущення, окремі недоліки в документах, аналітичні узагальнюючі висновки щодо діяльності контрагента, є неприйнятними у якості доказів конкретних податкових правопорушень Позивача щодо підстав та порядку формування податкового кредиту, оскільки в основі формування податкового кредиту лежить факт здійснення конкретної господарської операції, який потребує доведення або спростування обставин саме здійснення цієї господарської операції.

Таким чином, застосовуючи до Позивача податкові наслідки визнання правочинів із контрагентами недійсними без наявності відповідного судового рішення та не маючи жодних претензій до документального оформлення правочинів, дії та висновки контролюючого органу є необґрунтованими.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що фактичні обставини засвідчують правомірність віднесення Позивачем відповідних сум до складу витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податкових накладних, виписаних на виконання умов зазначених вище договірних відносин, що свідчить про неправомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 2 від 18.07.2019 року.

Оцінюючи наявність підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення № 2 від 18.07.2019 року, колегія суддів вказує, що підставою для його прийняття став висновок контролюючого органу про те, що вартість придбання інформаційно-консультаційних послуг у перевіреному періоді перевищує вартість їх реалізації, що свідчить про заниження суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість на 1 020 119,00 грн., у тому числі: за грудень 2016 року у розмірі 529 338,00 грн., за вересень 2018 року у розмірі 490 781,00 грн.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Положеннями пункту 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У акті перевірки контролюючий орган стверджує, що при формуванні собівартості реалізованих послуг на рахунку бухгалтерського обліку 903 "Собівартість реалізованих робіт і послуг" за 2016 рік балансова вартість (придбання) реалізованих послуг перевищує вартість їх реалізації.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи податкових декларації з податку на додану вартість за 2016 рік Позивачем задекларовано податкові зобов`язання в сумі 157273958,63 грн, у тому числі 25643158,15 грн податку на додану вартість.

Згідно рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт і послуг" за 2016 рік витрати Позивача становили 134 277 490,16 грн.

За змістом пунктів 11-14 П(С)БО 16 "Витрати" собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

У свою чергу, з рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт і послуг" за 2016 рік вбачається, що Позивачем понесено витрати на придбання послуг в сумі 102 647 812,00 грн.

Виходячи з викладеного, різниця між задекларованими зобов`язаннями та понесеними витратами становить 28 982 988,42 грн., тобто вартість реалізованих послуг не перевищує вартості їх придбання, на що вірно вказав суд першої інстанції.

В частині доводів Відповідача в апеляційній скарзі стосовно того, що вартість придбання інформаційно-консультативних послуг перевищує вартість їх реалізації у 2018 році, то колегія суддів відхиляє такі твердження, виходячи з такого.

В акті перевірки міститься перелік придбаних Позивачем послуг у фізичних осіб-підприємців за 9 місяців 2018 року, які оприбутковані останнім по рахунку 231. При цьому, пунктами 5-7 П(С)БО 16 "Витрати" витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Всупереч наведених норм, Відповідачем в акті перевірки не встановлено, чи були у повному обсязі реалізовані Позивачем послуги, придбані у фізичних осіб-підприємців, за 9 місяців 2018 року.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції стосовно того, що висновки акта перевірки у цій частині є передчасними, позаяк останнім взагалі не було з`ясовано обставини щодо правомірності віднесення Позивачем до складу витрат відповідного звітного періоду вартості послуг, придбаних послуг у фізичних-осіб підприємців ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , як і не було з`ясовано обставин щодо подальшої реалізації таких послуг, чого контролюючим органом під час апеляційного розгляду справи не спростовано, як і не надано відповідних пояснень стосовно зазначених обставин.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві заявило клопотання щодо вилучення з числа доказів наданих Позивачем та підписаних неуповноваженими на це особами з боку ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 .

Так, Відповідач вказує, що оскільки наявні докази підписання первинних документів (податкових накладних, договору, видаткових накладних) не уповноваженою особою з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_36 , тому просить такі докази виключити з числа доказів.

Проте, Відповідачем не надано належних письмових доказів щодо підписання первинних документів (податкових накладних, договору, видаткових накладних) не уповноваженими особами, що свідчить про необгрунтованість даного клопотання Відповідача з огляду на не підтверджені припущення податкового органу.

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 18.07.2019 № 2 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та суперечить встановленим обставинам у справі, що є правовою підставою для скасування такого рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним змісту акту перевірки, відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені Відповідачем в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції, а надалі не знайшли свого належного підтвердження і під час розгляду апеляційної скарги.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 05.02.2021 року.