Справа № 160/12818/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 160/12818/20

адміністративне провадження № К/9901/2243/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року

у справі №160/12818/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними дії, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними дії, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, з підстав не усунення недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року у справі №160/12818/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними дії, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто особі, яка її подала, з підстав не усунення недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції позивач оскаржив його у касаційному порядку.

Проте, ухвалою Верховного Суду 18 січня 2021 року касаційну скаргу повернуто позивачу у зв`язку із не зазначенням підстав касаційного оскарження.

20 січня 2021 року ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" звернувся до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У касаційній скарзі позивач, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Частиною 3 статті 328 КАС України визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Як вбачається із матеріалів касаційного провадження та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків шляхом надіслання на адресу суду документу про сплату судового збору та копію апеляційної скарги для відповідача.

На виконання вказаної ухвали, скаржником до суду було подано заяву про усунення недоліків, в якій позивач просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку із тяжким майновим станом.

Суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали виходив з наступного.

Так в ухвалі про повернення апеляційної скарги зазначено, що скаржником до заяви про усунення недоліків апеляційної скарги долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, квитанцію про сплату природного газу, довідку про перебування ОСОБА_2 в центрі зайнятості, довідку про доходи, інші документи.

Проте, згідно статті 5 ЗУ «Про судовий збір» скаржник не відноситься до жодної з зазначених категорій осіб, які звільнені від сплати судового збору, а отже підстав для задоволення вищевказаного клопотання немає.

Також судом зазначено, що з наданих документів неможливо встановити тяжкий фінансовий стан скаржника, що унеможливлює останньому сплатити судовий збір.

Зокрема, колегія суддів суду апеляційної інстанції наголосила, що надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків охоплюють період з 1 по 2 квартал 2020 року, в той час як позивач подав апеляційну скаргу у листопаді 2020 року. А тому, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів, що у 3 кварталі 2020 року останній не отримував прибутку.

Оскільки недоліки, визначені судом в ухвалі від 14 грудня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником не були усунуті у строк, судом було винесено ухвалу, якою вирішено апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, а також постановлені у цій справі ухвали, суд касаційної інстанції прийшов до наступних висновків.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI визначено вичерпний перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Отже, законодавством передбачено право, а не обов`язок суду щодо звільнення сторони від сплати судового збору. Крім того законодавець ставить у залежність право суду звільнити від сплати судового збору саме враховуючи майновий стан сторони.

Судом встановлено, що разом із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, позивачем були надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, які охоплюють період з 1 по 2 квартал 2020 року, у той час, як позивач звернувся до суду апеляційної інстанції у листопаді 2020 року.

Суд касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що надані позивачем відомості не містять повної інформації про майновий стан скаржника.

Тому, оскільки, позивачем не надано до суду апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження його майнового стану, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 року у справі №160/12818/20.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява (апеляційна скарга) повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви (апеляційної скарги), яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, оскільки, позивачем не було додано документа про сплату судового збору, а надані докази щодо звільнення від сплати судового збору не підтверджували майновий стан позивача, який би надавав право суду звільнити його від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», тобто позивачем не усунуті недоліки апеляційної скарги, а тому суд апеляційної інстанції вірно застосував норми процесуального права і повернув апеляційну скаргу скаржнику.

Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів чи підтверджень на спростування викладеного.

Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу позивачу з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги, вірно застосував положення статей 169, 298 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №160/12818/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення наявності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень, визнання протиправними дії, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова