Справа № 443/516/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 443/516/20 пров. № А/857/982/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Стельмаха П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2020 року (суддя Равлінка Р.Г., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Жидачів, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №443/516/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, Поліцейського 1 батальйону 2 роти УПП у Тернопільській області лейтенанта поліції Кучмія Василя Миколайовича,

про скасування постанови,

встановив:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів УПП в Тернопільській області, Поліцейського 1 батальйону 2 роти УПП у Тернопільській області лейтенанта поліції Кучмія В.М., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК №2479331 від 03.05.2020 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач УПП в Тернопільській області ДПП позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.

З цим рішенням суду першої інстанції від 15.12.2020 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушено норми процесуального права та встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні як докази, яким патрульним нібито зафіксовано швидкість автомобіля, яким позивач керував зі швидкістю 84 км/год., тобто на 34 км/год. більше дозволеної Правилами дорожнього руху, так і докази керування ТЗ зі швидкістю 84 км/год. в населеному пункті, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину. Тому вважає скаржник, що оскаржувана постанова не містить відомостей про жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. За таких обставин вважає апелянт, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, правомірність винесеної оскарженої постанови не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.12.2020 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорії "В", що підтверджується посвідченням водія серії та номера НОМЕР_1 (а.с. 8).

03 травня 2020 року поліцейський 1 батальйону 2 роти УПП у Тернопільській області лейтенант поліції Кучмій В.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК №2479331, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн., за те, що ОСОБА_1 цього дня в 11:18 год. керував транспортним засобом BMW20 д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю 84 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/году в населеному пункті с.Озерна. Швидкість виміряна приладом TruCAM LTI20/20, TC000750. Чим порушив п.12.9.б ПДР України (а.с. 7).

Не погодившись із винесенням вказаної постанови від 03.05.2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та законність, винесення у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами КУпАП, інспектором поліції УПП в Тернопільській області постанови серії ЕАК №24793315 від 03.05.2020 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2479331 від 03.05.2020 року, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Як слідує зі змісту положень п.п. 3, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Так, нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніхсправ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені відповідними частинами статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст.14 Закону України від 30.06.1993р. №3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до пп."б" п.12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год..

Згідно п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що матеріалами справи підтверджується, що 03.05.2020 року поліцейським УПП у Тернопільській області Кучмієм В.М. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС000750) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу марки ВМW 320, з номерним знаком НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 84 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год., чим порушив п.12.9 "б" ПДР.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта (позивача) щодо відсутності доказів його вини у вчиненні порушень ПДР України.

Так, Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області ДПП на підтвердження порушення позивачем п.12.4 ПДР України було додано до матеріалів справи фотознімок, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, водій якого перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, відеозапис з нагрудного відеореєстратора. Долучено також фотознімок знаку 5.70 «Фото-відеофіксування порушень ПДР», який знаходиться при в`їзді в населений пункт Озерна на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава Руська» в напрямку м. Тернопіль та служить попередженням водіям про можливу фото-відеофіксакцію порушень та дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» с. Озерна (а.с. 34, 35).

В оскаржуваній постанові від 03.05.2020 року є посилання на технічний засіб, яким здійснювалось вимірювання швидкості - TruСам20/20 ТС000750, фото порушення, відео (п.6 спірної постанови).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17048 від 31.10.2019 року (а.с. 38), лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000750, засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Свідоцтво чинне до 31.10.2020 року.

Сертифікатом серії А №006694 виданого 29.08.2012 року затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 39).

Крім того, в якості доказу правомірності використання приладів TruCam приєднано до матеріалів справи експертний висновок Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 № 04/02/03-3007 з додатком (а.с. 40-41).

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

До матеріалів справи також долучено компакт-диск з файлом відеозапису з нагрудного відеореєстратора, на якому зафіксована процедура винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі встановлених фактичних обставин та наведених норм правового регулювання спірних правовідносин колегія суддів робить висновок про відсутність порушень вимог законодавства з боку відповідача щодо застосування приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС000750, який є достатнім доказом разом в поєднанні з інших зібраними у справі доказами, та підтверджує факт порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху в частині перевищення швидкості руху, визначеного п.12.9.б ПДР України, зокрема керуючи 03.05.2020 року автомобілем BMW 320, д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю 84 км/год. на ділянці дороги, де дозволена швидкість не більше 50 км/год., з врахуванням допустимої похибки, а тому, на думку колегії суддів, відповідачем цілком обґрунтовано було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права,наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2020 року в адміністративній справі №443/516/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, Поліцейського 1 батальйону 2 роти УПП у Тернопільській області лейтенанта поліції Кучмія Василя Миколайовича про скасування постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року