Справа № 360/5028/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5028/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), відпоідно до якого, з урахуванням уточнення від 11.01.2021, позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09.11.2020 про відмову у зарахуванні ОСОБА_2 до трудового стажу періодів роботи та зобов`язати зарахувати до трудового стажу наступні періоди роботи: в Будівельному управлінні № 91 Азербайджану з 10.06.1971 по 01.09.1971; в Каршелккомбінаті Азербайджану з 01.04.1972 по 28.07.1972; в «Степанокертському змішаному торзі» м.Степанокерт з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977; в «Торгмортранс» м.Баку з 01.11.1978 по 29.05.1979; в Будівельному управлінні № 304 треста «Висотжилбуд» з 22.05.1979 по 30.04.1982; в Агдамському «Ремонтно-будівельному управлінні» м.Агдам з 15.02.1985 по 17.06.1985; в Агдамському «Міжрайонному будівельному підприємстві» м.Агдам з 04.02.1986 по 05.05.1986; в Агдамському «Управлінні експлуатації субартезіанських свердловин» м.Агдам з 21.07.1986 по 30.10.1987; в кооперативі «АСК» м.Степанокерт з 10.05.1988 по 20.09.1992; в спеціалізованому будівельному управлінні «Відділбуд» комбіната «Ворошиловградхімбуд» з 03.12.1993 по 25.04.1994.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою в формі № 10 під № 3219, та пакетом документів за призначенням пенсії згідно з частиною 1 статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. Позивачем було надано трудову книжку б/н від 13.06.1971 та трудову книжку НОМЕР_1 від 01.08.1980.

Згідно з рішенням відповідача № 102 від 09.11.2020, станом на 03.11.2020 загальний страховий стаж позивача складає 10 років 05 місяців 26 днів, що суперечить вимогам частини 1 статті 26 Закону України № 1058-IV (стаж повинен бути не менше 15 років), у зв`язку з чим відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу.

З діями та рішенням відповідача позивач не згоден, вважає що має право на призначення пенсії за віком згідно частини 1 статті 26 Закону України № 1058-IV, тому що періоди роботи повинні бути зараховані до загального стажу, оскільки записи в трудових книжках не мають виправлень, завірені належним чином, роки призначення та звільнення з роботи зазначені.

Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.01.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.46-49), відповідно до якого відповідач не визнає позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне.

03.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованої форми № 10 під № 3219 та пакетом документів за призначенням пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058. Заяву та документи прийнято 03.11.2020, про що свідчить копія розписки-повідомлення.

Під час звернення за призначенням пенсії позивач надав відповідачу такі документи: заяву про призначення/перерахунок пенсії від 03.11.2020; трудову книжку від 13.06.1971 б/н, НОМЕР_1 ; військовий квиток - НОМЕР_2 , № НОМЕР_5; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт/посвідка - НОМЕР_3 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_6; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення б/н; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № 0109/1; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637; рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.01.2017 у справі № 425/3661/16-ц.

Відповідно до розрахунку стажу, загальний стаж позивача складає 10 років 05 місяців 26 днів. Рішенням відповідача від 09.11.2020 № 102 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-ІV. Прийняте рішення обґрунтовано відсутністю необхідного страхового стажу (стаж повинен бути не менше 15 років).

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

При дослідженні трудових книжок позивача від 13.06.1971 б/н та від 01.08.1980 НОМЕР_1 виявлено порушення п. 2.4, 2.6, 2.10, 4.1 Інструкції № 58, а саме: у записах про накази щодо призначення та звільнення з роботи не зазначено роки, є виправлення в датах про зарахування, які не завірені належним чином, записи про звільнення не завіренні печаткою підприємства, що неможливо зарахувати до загального стажу наступні періоди роботи:

- в Будівельному управлінні № 91 м. Азербайджану з 10.06.1971 по 01.09.1971 (запис № 1,2 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в Каршелккомбінаті м. Азербайджану з 01.04.1972 по 28.07.1972 (запис № З, 4 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в «Стапанокертському змішаному торзі» м. Степанокерт з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977 (записи № 11-13, №15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в «Торгмортранс» м. Баку з 01.11.1978 по 29.05.1979 (записи № 11-13, №15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в Будівельному управлінні № 304 треста «Висотжилбуд» з 22.05.1979 по 30.04.1982 (записи № 1-5 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Ремонтно-будівельному управлінні» м. Агдам з 15.02.1985 по 17.06.1985 (записи № 10-11 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Міжрайонному будівельному підприємстві» м. Агдам з 04.02.1986 по 05.05.1986 (записи № 14-15 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Управлінні експлуатації субартезіанмьких свердловин» м. Агдам з 21.07.1986 по 30.10.1987 (записи № 16-17 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в кооперативі «АСК» м. Степанокерт з 10.05.1988 по 20.09.1992 (записи № 20-21 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в спеціалізованому будівельному управлінні «Відділбуд» комбіната «Ворошиловградхімбуд» з 03.12.1993 по 25.04.1994 (записи № 24-26 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1).

Позивачем будь-які довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про спірні періоди роботи відповідачу не надані.

Підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений відповідними доказами, зокрема, належним чином заповненою трудовою книжкою. В обґрунтування викладених у позовній заяві обставин щодо не надання відповідачу довідок, підтверджуючі спірні періоди роботи, позивач посилається на проведення бойових дій у містах Степанокерт, м. Агдам, де він працював, знищені разом з будь-якими архівними установами.

Відповідач рішенням від 09.11.2020 № 102 також повідомив позивачу:

- про право на призначення пенсії згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 після досягнення з 22.05.2016 віку 60 років за наявності не менше 15 років страхового стажу;

- про право надання довідок про стаж роботи за періоди з 10.06.1971 по 01.09.1971, з 01.04.1972 по 28.07.1972, з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977, з 01.11.1978 по 29.05.1979, з 22.05.1979 по 30.04.1982, з 15.02.1985 по 17.06.1985, з 04.02.1986 по 05.05.1986, з 21.07.1986 по 30.10.1987, з 10.05.1988 по 20.09.1992, з 03.12.1993 по 25.04.1994 та про право призначення пенсії за віком з дати подання заяви;

- про право на оскарження цього рішення в порядку адміністративного судочинства.

Рішення відповідача від 09.11.2020 № 102 направлено на адресу позивача (супровідний лист від 11.11.2020 № 1241-31-8/7439).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_4 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , (а.с.6-8).

03.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою відповідної форми про призначення пенсії, надавши: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; трудову книжку від 13.06.1971 б/н, НОМЕР_1 ; паспорт; військовий квиток НОМЕР_2 , № НОМЕР_5; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_6; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення б/н; довідку про заробітну за період страхового стажу до 01.07.2000 № 0109/1; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (№№ 109, 0109/3, 1, 11-13-16); рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.01.2017 у справі № 425/3661/16-ц (а.с.53-74).

Рішенням відповідача «Про відмову в призначенні пенсії згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » від 09.11.2020 №102 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з ч.1 ст.26 Закону №1058, з підстав відсутності необхідного страхового стажу (а.с.75,76).

Оскаржуване рішення відповідач обгрунтовує тим, що станом на 03.11.2020 загальний страховий стаж позивача складає 10 років 05 місяців 26 днів, що суперечить вимогам ч.1 ст.26 Закону України №1058 (стаж повинен бути не менше 15 років). Оскільки записи в трудових книжках ОСОБА_1 від 13.06.1971 б/н та від 01.08.1980 НОМЕР_7 містять порушення п.п. 2.4, 2.6, 2.10, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58, а саме - у записах про накази щодо призначення та звільнення з роботи не зазначено роки, є виправлення в датах про зарахування, які не завірені належним чином, записи про звільнення не завіренні печаткою підприємства, відповідачем не зараховано до загального стажу наступні періоди роботи:

- в Будівельному управлінні № 91 м. Азербайджану з 10.06.1971 по 01.09.1971 (запис № 1,2 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в Каршелккомбінаті м. Азербайджану з 01.04.1972 по 28.07.1972 (запис № З, 4 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в «Стапанокертському змішаному торзі» м. Степанокерт з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977 (записи № 11-13, №15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в «Торгмортранс» м. Баку з 01.11.1978 по 29.05.1979 (записи № 11-13, №15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в Будівельному управлінні № 304 треста «Висотжилбуд» з 22.05.1979 по 30.04.1982 (записи № 1-5 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Ремонтно-будівельному управлінні» м. Агдам з 15.02.1985 по 17.06.1985 (записи № 10-11 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Міжрайонному будівельному підприємстві» м. Агдам з 04.02.1986 по 05.05.1986 (записи № 14-15 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Управлінні експлуатації субартезіанських свердловин» м. Агдам з 21.07.1986 по 30.10.1987 (записи № 16-17 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в кооперативі «АСК» м. Степанокерт з 10.05.1988 по 20.09.1992 (записи № 20-21 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в спеціалізованому будівельному управлінні «Відділбуд» комбіната «Ворошиловградхімбуд» з 03.12.1993 по 25.04.1994 (записи № 24-26 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1).

Рішенням Рубіжанського міського суду від 03.01.2017 у справі №425/3661/16-ц заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Пенсійного фонду у місті Рубіжне Луганської області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, задоволено: встановлено факт належності ОСОБА_1 , атестату НОМЕР_8 від 20.07.1974 про закінчення професійно-технічного училища № 68 м.Баку Азербайджанської РСР, складеного російського мовою та виданого на ім`я « ОСОБА_3 »; встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки без номеру, яка оформлена 13.06.1971 Трестом №9 будівельного управління №91 м.Баку російською мовою на ім`я « ОСОБА_4 , 1956 года рождения»; встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка оформлена 01.08.1980 СУ-304 тресту «Висотжилстрой» м.Баку російською мовою на ім`я « ОСОБА_3 , 1956 года рождения» (а.с.55,56).

Згідно записів трудової книжки позивача, яка оформлена 13.06.1971 Трестом №9 будівельного управління №91 м.Баку російською мовою на ім`я « ОСОБА_4 , 1956 года рождения» та трудової книжки позивача серії НОМЕР_1, яка оформлена 01.08.1980 СУ-304 тресту «Висотжилстрой» м.Баку російською мовою на ім`я « ОСОБА_3 , 1956 года рождения», вбачається, що позивач працював:

- в Будівельному управлінні № 91 м. Азербайджану з 10.06.1971 по 01.09.1971 (запис № 1,2 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в Каршелккомбінаті м. Азербайджану з 01.04.1972 по 28.07.1972 (запис № З, 4 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в «Стапанокертському змішаному торзі» м. Степанокерт з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977 (записи № 11-13, №15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в «Торгмортранс» м. Баку з 01.11.1978 по 29.05.1979 (записи № 11-13, №15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н);

- в Будівельному управлінні № 304 треста «Висотжилбуд» з 22.05.1979 по 30.04.1982 (записи № 1-5 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Ремонтно-будівельному управлінні» м. Агдам з 15.02.1985 по 17.06.1985 (записи № 10-11 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Міжрайонному будівельному підприємстві» м. Агдам з 04.02.1986 по 05.05.1986 (записи № 14-15 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в Агдамському «Управлінні експлуатації субартезіанських свердловин» м. Агдам з 21.07.1986 по 30.10.1987 (записи № 16-17 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в кооперативі «АСК» м. Степанокерт з 10.05.1988 по 20.09.1992 (записи № 20-21 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1);

- в спеціалізованому будівельному управлінні «Відділбуд» комбіната «Ворошиловградхімбуд» з 03.12.1993 по 25.04.1994 (записи № 24-26 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1) (а.с.57-65).

Досліденням копії трудових книжок позивача (а.с.84-93) судом встановлено таке.

Записи № 1,2 трудової книжки від 13.06.1971 б/н виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача.

Записи № 3, 4 трудової книжки від 13.06.1971 б/н виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача.

Записи № 11-13, № 15-19 трудової книжки від 13.06.1971 б/н виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача. Проте, записи № 11-13 маючи дату, не містять року документів, на підставі яких внесено записи про прийняття, переведення, звільнення позивача.

Записи № 1,2,3,5 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача. Запис № 4 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 перекреслений та є нечитаємим.

Записи № 10-11 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача. Запис №10 містить виправлення в даті прийняття на роботі, проте є читаємим.

Записи № 14-15 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, проте вона є нечитаємою, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача. Запис № 4 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 перекреслений та є нечитаємим.

Записи № 16-17 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача. Проте, в графі 2 число місяць рік зазначено в зворотній послідовності.

Записи № 20-21 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача.

Записи № 24-26 трудової книжки від 01.08.1980 НОМЕР_1 виконано без виправлень, вказані записи мають печатку підприємства, підпис посадової особи, дати прийняття та звільнення позивача, а також номера та дати наказів, на підставі яких прийнято та звільнено позивача.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону №1058- IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I "Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною другою статті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Як на підставу для відмови у призначенні пенсії позивачу відповідач посилається на неможливість зарахування до загального стажу періодів роботи позивача: в Будівельному управлінні № 91 м. Азербайджану з 10.06.1971 по 01.09.1971; в Каршелккомбінаті м. Азербайджану з 01.04.1972 по 28.07.1972; в «Стапанокертському змішаному торзі» м. Степанокерт з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977; в «Торгмортранс» м. Баку з 01.11.1978 по 29.05.1979; в Будівельному управлінні № 304 треста «Висотжилбуд» з 22.05.1979 по 30.04.1982; в Агдамському «Ремонтно-будівельному управлінні» м. Агдам з 15.02.1985 по 17.06.1985; в Агдамському «Міжрайонному будівельному підприємстві» м. Агдам з 04.02.1986 по 05.05.1986; в Агдамському «Управлінні експлуатації субартезіанських свердловин» м. Агдам з 21.07.1986 по 30.10.1987; в кооперативі «АСК» м. Степанокерт з 10.05.1988 по 20.09.1992; в спеціалізованому будівельному управлінні «Відділбуд» комбіната «Ворошиловградхімбуд» з 03.12.1993 по 25.04.1994, відображених в трудовій книжці, через порушення п.2.4, п.2.6, п.2.10, п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993.

Щодо заповнення трудової книжки в періоди з 10.06.1971 по 01.09.1971; з 01.04.1972 по 28.07.1972; з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977; з 01.11.1978 по 29.05.1979; з 22.05.1979 по 30.04.1982; з 15.02.1985 по 17.06.1985; з 04.02.1986 по 05.05.1986; з 21.07.1986 по 30.10.1987; з 10.05.1988 по 20.09.1992, суд зазначає, що на момент внесення записів за вказані періоди діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою від 09.07.1958 №620 державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі Інструкція №162).

При дослідженні копії трудової книжки позивача суд не виявив порушень Інструкціі про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою від 09.07.1958 №620 державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати при заповненні трудової книжки за періоди з 10.06.1971 по 01.09.1971; з 01.04.1972 по 28.07.1972.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06 серпня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до підпункту 2.26 пункту 2 Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - підстава звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 року) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. […]

Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26. Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 -причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд звертає увагу, що відповідача посилається на Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, тобто на Інструкцію, якої на момент заповнення трудової книжки, окрім періоду з 03.12.1993 по 25.04.1994 не існувало. Отже, в оскаржуваному рішенні взагалі не міститься посилань щодо того, які вимоги чинного, на той час, законодавства не дотримано при заповненні трудової книжки позивача.

Пунктами 2.27, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17 серпня 1993 року за № 110, передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно з п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Отже, суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

За загальним правилом, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист шляхом призначення пенсії.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про безпідставність посилань відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 10.06.1971 по 01.09.1971; з 01.04.1972 по 28.07.1972; з 07.08.1974 по 22.10.1977 та з 30.12.1976 по 06.12.1977; з 01.11.1978 по 29.05.1979; з 22.05.1979 по 30.04.1982; з 15.02.1985 по 17.06.1985; з 04.02.1986 по 05.05.1986; з 21.07.1986 по 30.10.1987; з 10.05.1988 по 20.09.1992; з 03.12.1993 по 25.04.1994.

З огляду на наведене позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим предметом позову є правомірність оскаржуваного рішення відповідача від 09.11.2020 №9 про відмову у призначенні пенсії з підстав не зарахування певних періодів роботи до страхового стражу позивача, а не сама відмова у зарахуванні таких періодів, тому у спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням правових висновків суду.

Питання щодо судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 09.11.2020 №102 «Про відмову в призначенні пенсії згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2020 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правових висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян