Справа № 440/765/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.Справа № 440/765/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року (суддя Г.В. Костенко, м. Полтава) по справі № 440/765/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" (надалі - ТОВ "Везерфорд Україна", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі - ГУ ДПС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової консультації від 02.10.2019 №555/10/16-31-31-02-26/ІКП "Щодо отримання ліцензії на право зберігання пального".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при наданні індивідуальної податкової консультації податковий орган вдався лише до фактичного цитування норм закону, не надавши чіткої відповіді на питання платника податків.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" (вул. Велика Васильківська, 72, 4 поверх, прим. 7б, м.Київ, 03150, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська, 4, м.Полтава 36014, ) про визнання протиправною та скасування податкової консультації задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову консультацію Головного управління ДПС у Полтавській області від 02.10.2019 №555/10/16-31-31-02-26/ІКП "Щодо отримання ліцензії на право зберігання пального".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська, 4, м.Полтава 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Везерфорд Україна" (вул. Велика Васильківська, 72, 4 поверх, прим. 7б, м.Київ, 03150, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 (дві тисячі сто дві гривні).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, без надання належної правової оцінки наявним обґрунтуванням відповідача та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ "Везерфорд Україна" відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що ГУ ДПС у Полтавській області надало позивачу індивідуальну податкову консультацію від 02.10.2019 "Щодо отримання ліцензії на право зберігання пального" в якій чітко, в рамках чинного законодавства та в межах компетенції надано роз`яснення по суті поставлених питань. Вказує, що Податковий кодекс України в якості підстав для скасування податкової консультації чітко визначає суперечність такої консультації нормам або змісту відповідного податку чи збору. При цьому ст. 53 ПК України не передбачено визнання судом податкової консультації протиправною, яка на думку платника податку не містить чіткої (повної) відповіді на поставлене питання. Надаючи податкову консультацію контролюючий орган жодним чином не звужував сферу застосування норм чинного законодавства та надав відповідь по суті поставленого запитання, в межах інформації, зазначеної в запиті та містить висновок з питань практичного використання норм законодавства у визначеному позивачем випадку.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 замінено відповідача по справі № 440/765/20 з Головного управління ДПС у Полтавській області () на Головне управління ДПС у Полтавській області (), відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2019 позивач звернувся до ГУ ДПС у Полтавській області з заявою про надання індивідуальної податкової консультації (а.с.10-12). Зокрема, позивач просив роз`яснити:

- Чи необхідно придбавати ліцензію на зберігання пального, якщо таке пальне зберігається в баку транспортного засобу або в баку технологічного транспортного засобу, каністрі тощо?

- Чи потрібно отримувати ліцензію на право зберігання пального, що використовується для власних потреб, у разі короткотермінового зберігання пального у пересувних (не стаціонарних) ємностях (цистернах) ?

- Чи потрібно суб`єктам господарювання отримувати ліцензію на право зберігання пального у пересувних (не стаціонарних) ємностях (цистернах), яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто - та газо видобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі ?

ГУ ДПС у Полтавській області надано індивідуальну податкову консультацію від 02.10.2019 № 555/10/16-31-31-02-26/ІКП "Щодо отримання ліцензії на право зберігання пального" (а.с.13-16).

Позивач не погодився з отриманою індивідуальною податковою консультацією та оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення по задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Полтавській області не надано відповідь на поставлене запитання, а цитування окремих норм права не відповідає вимогам статті 52 ПК України. Таку консультацію не можна вважати допомогою контролюючого органу, оскільки за фактичної відсутності висновків вона не придатна до практичного використання у діяльності платника податку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до підпункту 19-1.1.28 пункту 19-1.1 статті 19-1 (далі - ПК України) з-поміж функцій контролюючих органів визначено надання індивідуальних податкових консультацій з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого, покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Згідно з п. 52.1 ст. 52 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

Відповідно до п. 52.3 ст. 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Згідно з п. 53.2 ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Зміст наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання й повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Отже податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо): 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

При цьому платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, й визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Обов`язковими ж складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №826/2032/16 (адміністративне провадження №К/9901/1883/17), від 22 жовтня 2019 року у справі №520/10111/18 (адміністративне провадження №К/9901/18593/19), від 28 січня 2020 року у справі №804/8131/16 (адміністративне провадження №К/9901/41463/18), від 03 грудня 2020 року у справі № 826/27228/15 (адміністративне провадження № К/9901/4804/17).

Надаючи оцінку податковій консультації від 02.10.2019 №555/10/16-31-31-02-26/ІКП, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не містити остаточних та чітких висновків. Тобто, індивідуальна податкова консультація не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення зазначеного в тексті консультації. Рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у певному податковому періоді у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.

Натомість, надана відповідачем індивідуальна податкова консультація від 02.10.2019 №555/10/16-31-31-02-26/ІКП лише наводить положення статей 1, 15, 18 Закону №481/95-BP, на які позивач посилався у запиті та які визначають обов`язок отримання ліцензії суб`єктами господарювання у разі зберігання ними пального на території (місці), де розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності. Однак консультація не містить висновку з питань практичного використання товариством норм законодавства у визначеному позивачем випадку.

При цьому, оскаржувана індивідуальна податкова консультація не містить фактичних обставин та висновків про застосування конкретної норми права для їх регулювання, а тому відсутні обставини, які підлягають судовій оцінці на предмет відповідності чи суперечності консультації правовим нормам.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо надання податкової консультації, що передбачений статтею 52 Податкового кодексу України. Таку консультацію не можна вважати допомогою контролюючого органу, оскільки за фактичної відсутності висновків вона не придатна до практичного використання у діяльності платника податку.

Відсутність такої відповіді свідчить про протиправність консультації та наявність підстав для її скасування.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ "Везефорд Україна".

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року по справі № 440/765/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 08.02.2021 року