Справа № 320/593/21
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

05 лютого 2021 року м. Київ справа № 320/593/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши заяву про забезпечення позову, подану в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича, про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

18 січня 2021 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича (далі - відповідач-1), Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача-1 від 17 липня 2020 р. про стягнення з позивача основної винагороди в сумі 657 670 грн. 75 коп. у виконавчому провадженні № 62597698;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача-2 від 29 грудня 2020 р. про відкриття виконавчого провадження № 64016406.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання по справі.

4 лютого 2021 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову в цій адміністративній справі шляхом: заборони Приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Крегул Івану Івановичу вчиняти будь-які виконавчі дії щодо примусового стягнення грошових коштів та реалізації майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №64016406 від 29 грудня 2020 р., направленні на виконання постанови № 62597698 від 17 липня 2020 р. до набрання законної сили рішення суду у справі №320/593/21.

В обґрунтування цієї заяви ОСОБА_1 вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам заявника, свободам та інтересам заявника та протиправності оскаржуваних постанов та дій відповідачів, а також на те, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову неминуче призведе до настання незворотних наслідків та до порушення прав та інтересів позивача.

Зазначає, що відповідачам-2 на підставі постанови від 29 грудня 2020 р. про арешт майна, що належить ОСОБА_1 , накладено арешт на все майно, що належить останній. Відповідно до Звіту про оцінку майна ринкової вартості приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , від 26 січня 2021 р., наданого ПП «СПІЛКА ЕКСПЕРТІВ», складає 23 338 500 грн., при тому, що сума виконавчого збору складає 657 670, 57 грн. Вважає, що відповідачем-2 порушено співрозмірність, оскільки вартість арештованого майна складає 23 338 500 грн., а сума виконавчого збору - лише 657670,57 грн.

Отже, адекватність заходу забезпечення стягнення, що застосовується приватним виконавцем, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін. Вважає, що при накладенні арешту на нежитлове приміщення відповідачем-2 враховано лише інтереси відповідача-1, який не вчинив жодної виконавчої дії за якою б було стягнуто хоча б одну гривню за виконавчим листом від 7 липня 2020 р.

Вважає, що за таких обставин існують реальні підстави вважати, що невжиття таких заходів забезпечення може унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушення чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Суддя, дослідивши наявні матеріали справи в частині поданої заяви, встановив таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд бере до уваги, що заходи забезпечення позову повинні обиратися з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Предметом спору у цій адміністративній справі є постанова відповідача-1 від 17 липня 2020 р. про стягнення з позивача основної винагороди в сумі 657 670 грн. 75 коп. у виконавчому провадженні № 62597698 та постанова відповідача-2 від 29 грудня 2020 р. про відкриття виконавчого провадження № 64016406.

У поданій заяві про забезпечення позову, а також у позовній заяві та доданих до них документах відсутні будь-які відомості про те, що вказана у заяві про забезпечення позову постанова про арешт коштів боржника від 29 грудня 2020 р., винесена відповідачем-2, оскаржена до суду або щодо неї подано скаргу до відповідача-2 з питань вказаного заявником порушення принципу співмірності при накладенні арешту на майно.

Надаючи оцінку поданій заяві про забезпечення позову суд бере до уваги таке.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд зазначає, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд враховує, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі №357/5634/18 (провадження №61-10862св20) рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у нескасованій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року залишено без змін, а також поновлено виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, зупиненого ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2020 року.

Твердження заявника про очевидну протиправність оскаржуваних дії відповідачів співпадає з предметом судового розгляду і з цих підстав не може бути взято судом до уваги при розгляді цієї заяви.

Вимога про заборону вчиняти будь-які виконавчі дії щодо примусового стягнення грошових коштів та реалізації майна ОСОБА_1 також співпадає з предметом судового розгляду у цій справі і тому не може бути вирішена при розгляді цієї заяви. Крім того, на думку суду такий спосіб не є співмірним обсягу позовних вимог, оскільки так можуть бути заборонені будь-які, у тому числі й правомірні дії відповідачів, що завдасть шкоду іншим учасникам виконавчого провадження.

Надаючи оцінку твердженню заявника про винесення відповідачем-2 29 грудня 2020 р. постанови про арешт майна, суд зазначає, що ця обставина не стосується предмета спору в цій справі, оскільки вказана постанова є окремим рішенням відповідача в межах виконавчого провадження, відтак може бути окремою підставою для звернення заявника з новим адміністративним позовом до суду щодо її оскарження у разі незгоди.

У позовній заяві та поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено також будь-яких конкретних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Із урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150 - 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Журавель В.О.