Справа № 161/20770/20
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/44/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що адміністративне правопорушення він не вчиняв, а у відповідача відсутні докази його вчинення.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 06 грудня 2020 року серії ДПО18 №674038.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у заяві від 04.02.2021 року просив здійснювати розгляд справи без їх участі, при цьому позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві від 04.02.2021р. позовні вимоги заперечив, року просив здійснювати розгляд справи без їх участі, при цьому просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2020 року поліцейським роти ТОР Управління патрульної поліції у Волинській області Туніком Сергієм Івановичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №674038, в якій зафіксовано, що ОСОБА_1 06 грудня 2020 року о 20 год. 19 хв. у м. Луцьку по вул. Конякіна, 39 керував автомобілем Mazda 5, т5 НОМЕР_1 , який у встановленому законом порядку не був зареєстрований в уповноваженому органі МВС протягом 10 діб з моменту митного оформлення, а також при перевірці документів не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування відповідальності власників транспортних засобів та на вимогу зупинки поліцейським не увімкнув аварійної світлової сигналізацію, а також не був пристебнутий ременем безпеки. Дії позивач кваліфіковані як порушення пунктів 2.1 «б», 2.1 «ґ», 2.3 «в», 9.9 «б, 30.1 ПДР. У зв`язку з цим, позивач притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125, ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням, на підставі ст.36 КУпАП остаточно адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На виконання вищенаведених положень процесуального закону відповідач надав відеозапис з бодікамери поліцейського, з якого слідує, що позивач:

1) при спілкуванні з поліцейськими та на їх вимогу не надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу встановленого зразка, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

2) після зупинки транспортного засобу поліцейськими та увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Відомостей про те, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки, матеріали відеозапису не містять.

З цих підстав суд дійшов висновку, що позивач дійсно вчинив порушення пункту 2.1 «ґ» ПДР, який передбачає обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Такі дії позивача об`єктивно становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Також, в діях позивача є порушення пункту 2.1 «а» ПДР, який передбачає обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Такі дії позивача об`єктивно становлять склад адміністративного правопорушення, визначений ч.6 ст.121 КУпАП, який передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Посилання у спірній постанові на порушення п.30.1 ПДР є зайвим та виключається судом, оскільки цей пункт врегульовує дії власника транспортного засобу, яким позивач не був. Одночасно, це не звільняє позивача, як водія транспортного засобу, обов`язку виконувати пункт 2.1 «а» ПДР та керувати транспортним засобом виключно у разі його реєстрації у встановленому порядку. Не виконання цього тягне за собою відповідальність, передбачену ч.6 ст.121 КУпАП, до якої був правомірно притягнутий позивач.

Наявність у позивача іноземного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та митної декларації, не звільняє його від відповідальності, адже згідно частин десятої- одинадцятої статті 34 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації протягом десяти діб з моменту такого ввезення без зміни реєстраційних документів та національних номерних знаків країни їх реєстрації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Тобто, автомобіль, яким керував позивач, та який ввезений на територію України, повинен був бути протягом десяти діб зареєстрований у встановленому порядку. Оскільки така реєстрація на момент вчинення правопорушення була відсутня, позивач не мав права керувати автомобілем.

Крім того, позивач порушив приписи п.9.9 «б» ПДР, які зобов`язують водія увімкнути аварійну світлову сигналізацію у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Вказане становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, а саме - інше порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 КУпАП.

В діях позивач відсутнє порушення п.2.3 «в» ПДР і, відповідно, склад правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, адже об`єктивних даних про порушення ним правил користування ременем безпеки, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду об`єктивні докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП, зокрема відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, але не надав таких доказів стосовно правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, враховуючи, що відповідачем було наведено в оскаржуваній постанові зайву кваліфікацію дій позивача за п.30.1 ПДР, суд дійшов висновку, що слід частково задовольнити позов, а саме - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, виключити посилання на п.30.1 ПДР, а в решті - залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки часткове задоволення позову не впливає на розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення, на підставі ст.139 КАС України, судові витрати слід залишити за ним.

Керуючись статтями 139, 286 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейським роти ТОР Управління патрульної поліції у Волинській області Туніка Сергія Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №674038 від 06 грудня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині - закрити. Виключити із постанови посилання на порушення п.30.1 ПДР, як зайве.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачені ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП з накладенням остаточного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. - постанову залишити без змін, а позовні вимоги без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є Управління патрульної поліції у Волинській області, м.Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Повне судове рішення складено

та підписано 04 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк