Справа № 520/11363/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.Справа № 520/11363/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представника позивача: Ашурової А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 19.10.20 року по справі № 520/11363/2020

за позовом ОСОБА_1

до Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (надалі також відповідач, Улянівська сільська рада), в якому просив суд:

- скасувати Рішення Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області №756 - VII від 04.08.2020;

- зобов`язати Улянівську сільську раду Богодухівського району Харківської області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :00:001:0072) у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Воскресенівка, Богодухівського району Харківської області;

- зобов`язати Улянівську сільську раду Богодухівського району Харківської області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його таким, що прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права, з неналежною оцінкою доказів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення не враховано того, що у Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області зауваження до проекту землеустрою відсутні, проект створено відповідно до законодавства, перевірено та внесено до Державного земельного кадастру Головним управлінням держгеокадастру у Харківській області, отримано Висновок експерту державної експертизи щодо відведення земельної ділянки та отримано Витяг з Державного земельного кадастру із визначенням кадастрового номеру земельної ділянки. Зазначає про необхідність обрання належного способу захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :00:001:0072, у власність із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту с. Воскресенівка, Богодухівського району Харківської області.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача суму судових витрат та зобов`язати відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 02.02.2021 представник позивача підтримав свою позицію у справі.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

23.07.2019 позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,000 га, кадастровий номер :00:001:0072, для ведення особистого селянськогогосподарства із земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Воскресенівка, Богодухівського району Харківської області.

У грудні 2019 року письмовим зверненням позивач ініціював процедуру затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,00 га кадастровий номер :00:001:0072 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Воскресенівка, Богодухівського району Харківської області.

За твердженням позивача, 17.12.2019 Улянівською сільською радою відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, але позивач знову ініціював процедуру затвердження проекту розробленого землеустрою, внаслідок чого Улянівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 21.01.2020 рішенням № 641 VII також відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

Рішення Улянівської сільської ради № 641 VII від 21.01.2020 скасовано у межах справи № 520/1825/2020 із обтяженням обов`язком повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :00:001:0072) в селі Воскресенівка Богодухівського району Харківської області (в межах населеного пункту), для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

На виконання судового рішення у справі № 520/1825/2020 позивач повторно звернувся до Улянівської сільської ради щодо розгляду заяви і спірним рішенням Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 756 - VII від 04.08.2020 у затвердженні проекту землеустрою знову відмовлено.

Підставою для відмови відповідач зазначив, що бажана заявником до отримання у власність земельна ділянка складається із часток, які вже знаходяться у постійному користуванні інших громадян на підставі рішень Виконавчого комітету Улянівської сільської ради від 06.02.1995 та від 26.02.1996.

Позивач, уважаючи рішення Улянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області № 756 - VII від 04.08.2020 протиправним, звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що до припинення в установленому законом порядку існуючого права інших землекористувачів на використання землі Улянівська сільська рада не має правових підстав для прийняття рішення про задоволення звернення позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи з огляду на таке.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (надалі також ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Набуття права на землю громадянами врегульовано главою 19 ЗК України, яка, зокрема, визначає підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності (стаття 116), порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами (стаття 118), норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам (стаття 121 ЗК України), повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування (стаття 122 ЗК України).

Так, відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із частиною 8 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 4 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині 1 цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах 2 і 3 цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині 3 цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах 1 - 3 цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина 5 статті 186-1 ЗК України).

Згідно із частиною 6 статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 7 статті 186-1 ЗК України встановлено, що органам, зазначеним у частинах 1 - 3 цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах 1 - 3 цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до частини 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідним органом виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. У разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність.

Разом з цим, статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз за кожним видом використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частини 4 та 5 статті 116 ЗК України).

В силу положень ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

У спірних правовідносинах відмова Улянівської сільської ради позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2,00 га, кадастровий номер :00:001:0072, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Воскресенівка, Богодухівського району Харківської області вмотивована посиланням на інтереси третіх осіб - громадян, котрі на законних підставах за діючими рішеннями Улянівської сільської ради (№ 4 від 26.02.1996 та № 11 від 06.02.1995) користуються фрагментами тієї земельної ділянки, яка сформована у натурі за ініціативою позивача (а.с. 38-42).

Колегія суддів звертає увагу на те, що порядок добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою визначений у статті 142 ЗК України, згідно із частинами 3 та 4 якої, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Проте, як убачається із наявних у матеріалах справи заяв третіх осіб - громадян, котрі на законних підставах за діючими рішеннями Улянівської сільської ради (№ 4 від 26.02.1996 та № 11 від 06.02.1995) користуються фрагментами тієї земельної ділянки, яка сформована у натурі за ініціативою позивача, адресованих Улянівській сільській раді, такої відмови в розумінні положень статті 142 ЗК України громадянами не надано (а.с. 43-46).

Тобто, у справі, яка розглядається, не встановлено, що право постійного користування третіх осіб фрагментами тієї земельної ділянки, котра сформована у натурі за ініціативою позивача, було припинено в порядку, визначеному законом.

За таких обставин, на думку колегії суддів, затвердження проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність іншій особі з подальшим наданням цієї ділянки у власність, суперечить положенням частини 5 статті 116 ЗК України, якою передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відтак, вказані обставини є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Вказані висновки щодо застосування зазначених норм права узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 15.04.2020 у справі № 817/72/18, від 20 травня 2020 року у справі № 817/69/18.

Отже, до припинення в установленому законом порядку існуючого права інших землекористувачів на використання землі Улянівська сільська рада не має правових підстав для прийняття рішення про задоволення звернення позивача.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що у відповідача не було правових підстав для затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до всіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Обставини того, що зауваження до проекту землеустрою відсутні, проект створено відповідно до законодавства, перевірено та внесено до Державного земельного кадастру Головним управлінням держгеокадастру у Харківській області, отримано Висновок експерту державної експертизи щодо відведення земельної ділянки та Витяг з Державного земельного кадастру із визначенням кадастрового номеру земельної ділянки, зазначені позивачем в апеляційній скарзі, на спірні правовідносини сторін не впливають та з урахуванням приписів чинного законодавства не є підставою для задоволення позовних вимог.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, у справі відсутні підстави для обрання належного способу захисту порушеного права позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції у справі відсутні підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції та приписи статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року по справі № 520/11363/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 05.02.2021 року