Справа № 620/5710/20
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м.Чернігів Справа № 620/5710/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клопота С.Л., розглянувши в спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить :

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку з 01 січня 2016 року позивачу ОСОБА_1 пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити пенсіонеру ОСОБА_1 перерахунок та подальшу виплату пенсії у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до ст..ст. 13, 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01 січня 2016 року по теперішній час.

2. Зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області направити позивачу ОСОБА_1 та до Чернігівського окружного адміністративного суду довідку про нарахування та виплату пенсійного забезпечення за кожний місяць за період з 01 січня 2016 року по теперішній час, дотримуючись при цьому об`єктивного та повного розрахунку при перерахуванні суми пенсійного забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно обмежено розмір його пенсії до 70% грошового забезпечення, чим було звужено зміст та обсяг набутих ним прав і соціальних гарантій. Вважає, що при перерахунку раніше призначеної пенсії не допускається звуження змісту та обсягу соціальних гарантій.

Ухвалою судді від 09.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Також установлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Від відповідача у становлений ухвалою суду строк надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він підтримав позовні вимоги, враховуючи мотиви, викладені у позові.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Судом встановлено, що позивач просить зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.01.2016 відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) виходячи з 74% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про те, що йому була призначена пенсія за вислугу років в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення. Однак, після прийняття нових законів, якими були внесені зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, а також перерахунком пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103) її розмір зменшився з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, що на його думку звужує зміст та обсяг набутих ним прав та соціальних гарантій.

Однак, такі висновки позивача є помилковими, оскільки згідно преамбули Закону № 2262-ХІІ цей Закон визначає умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію вказаною категорією осіб свого конституційного права на пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов і норм пенсійного забезпечення вказаної категорії громадян. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення даної категорії осіб, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом і гарантує перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення.

В свою чергу, згідно з частиною 1, 3 статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, законодавство про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб, базується на Конституції України, і складається з цього Закону, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону, а також Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В той же час, після звільнення зі служби, позивачу була призначена пенсія в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення.

Однак, з прийняттям Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27 березня 2014 року № 1166, були внесені зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії, обчислений за нормами цієї статті, зменшився до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Тобто, з прийняттям цих законів, розпочалося реформування пенсійної системи.

При цьому, перерахунок пенсій, призначених за нормами Закону № 2262-ХІІ, не проводився, так як це призвело б лише до зменшення їх розміру. Перерахунок був здійснений з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова № 704), якою було встановлено повністю нове грошове забезпечення, відповідним категоріям осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, у збільшених розмірах, а також з прийняттям Постанови №103, якою були визначені умови здійснення перерахунку пенсій.

Водночас, суд звертає увагу на те, що разом із суттєвим збільшенням розмірів основних видів грошового забезпечення, тобто посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням, були збільшені і процентні розміри надбавок за вислугу років, які обчислюються із основних видів грошового забезпечення.

Так, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, за вислугу 25 та більше років, розмір надбавки за вислугу років становив - 40%. В свою чергу, у відповідності з нормами Постанови № 704 її розмір становить - 50%.

Це підтверджується доданими позивачем до позову, копіями протоколів про перерахунок його пенсії до і після набрання чинності Постановою № 704.

Таким чином, позивачу було замінено, зменшення відсоткового розміру пенсії, який напряму залежить від тривалості вислуги, встановленням надбавки за вислугу років на 10% більше ніж та, яка враховувалася при призначенні йому пенсії.

Отже, у такий спосіб було встановлено єдність умов і норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії осіб. Розмір пенсії, незалежно від часу її призначення становить не більше 70% відповідних сум грошового забезпечення, а розмір грошового забезпечення, з якого вона обчислюється, незалежно від часу призначення, встановлюється Постановою № 704, тобто однією і тією ж нормою.

Таким чином законодавець досяг цілей, зазначених у преамбулі Закону № 2262-ХІІ, тобто встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення вищезазначеної категорії осіб.

За таких підстав твердження позивача, щодо звуження змісту та обсягу набутих ним прав і соціальних гарантій, є безпідставними.

Враховуючи наведене вище, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області перераховувати пенсію позивача в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене вище та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот