Справа № 200/12104/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 р. Справа№200/12104/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) у якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі - 50% від суддівської винагороди та скасувати рішення 24 від 20.11.2020 року відповідача в частині визначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% від суддівської винагороди, визначеної в довідці № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області;

- визнати неправомірними дії відповідача та скасувати рішення № 365 від 23.11.2020 року Голови комісії з припинення управління щодо відмови в зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наступних періодів: проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 рік, що складає 02 роки; половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 року по 29.06.1987 рік, що складає 01 рік 11 місяців 01 день; роботи на посаді слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області з 14.08.1987 року по 18.05.1993 рік, що складає 05 років 09 місяців 05 днів; роботи на посаді заступника начальника слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області з 18.05.1993 року по 02.04.2002 рік, що складає 08 років 10 місяців 14 днів; роботи на посаді слідчого відділення з розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 02.04.2002 року по 22.07.2002 рік, що складає 03 місяці 20 днів; роботи на посаді заступника начальника слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 22.07.2002 року по 01.02.2004 рік, що складає 01 рік 06 місяців 10 днів, а всього робота слідчим з 14.08.1987 року по 01.02.2004 рік, що складає 16 років 05 місяців 19 днів;

- зобов`язати відповідача при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наступні періоди: проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 рік, що складає 02 роки; половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1983 року по 29.06.1987 рік, що складає 01 рік 11 місяців 01 день; роботи на посаді слідчого слідчого відділення Іллічівського РВВС м.Маріуполя УВС Донецької області з 14.08.1987 року по 18.05.1993 рік, що складає 05 років 09 місяців 05 днів; роботи на посаді заступника начальника слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області з 18.05.1993 року по 02.04.2002 рік, що складає 08 років 10 місяців 14 днів; роботи на посаді слідчого відділення з розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 02.04.2002 року по 22.07.2002 рік, що складає 03 місяці 20 днів; роботи на посаді заступника начальника слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 22.07.2002 року по 01.02.2004 рік, що складає 01 рік 06 місяців 10 днів, а всього робота слідчим з 14.08.1987 року по 01.02.2004 рік складає 16 років 05 місяців 19 днів;

- зобов`язати відповідача здійснити призначення, перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% від суддівської винагороди, визначеної в довідці № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області, отримуваної при виході у відставку за повних 37 років стажу судді, починаючи з 19.11.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 3066/0/15-20 від 10.11.2020 року позивача звільнено з посади судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області суду за його заявою про відставку. При цьому, згідно розрахунку, складеного 18.11.2020 року консультантом суду по роботі з персоналом Жовтневого районного суду м. Маріуполя, його стаж роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - складає 37 років 02 місяців 06 днів.

19 листопада 2020 року він звернувся до відповідача із заявою № 10716 про призначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, та за довідкою № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області, надавши усі необхідні документи.

Проте, 20.11.2020 року відповідач призначив йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.11.2020 року в розмірі 50% (за 20 років роботи суддею) від суддівської винагороди, визначеної в довідці № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області.

Крім того, позивач зазначає, що 05.12.2020 року отримав рішення відповідача № 365 від 23.11.2020 року про незарахування до суддівського стажу при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження військової строкової служби, періоду служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого та періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е.Дзержинського, до суддівського стажу при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач вказує на те, що при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи суддею наступні періоди: строкову службу в Радянській Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 рік, що складає 02 роки, підтверджується військовим квитком НОМЕР_1 ; половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 року по 29.06.1987 рік, що складає 01 рік 11 місяців 01 день, підтверджується дипломом НОМЕР_5 та архівною довідкою № П-287/215 від 26.06.2020 року НЮУ ім. Я. Мудрого; роботу слідчим: з 14.08.1987 року по 18.05.1993 рік - слідчим слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області, що складає 05 років 09 місяців 05 днів; з 18.05.1993 року по 02.04.2002 рік - заступником начальника слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області, що складає 08 років 10 місяців 14 днів; з 02.04.2002 року по 22.07.2002 рік - слідчим відділення з розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, що складає 03 місяці 20 днів; з 22.07.2002 року по 01.02.2004 рік - заступником начальника слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, що складає 01 рік 06 місяців 10 днів, а всього робота слідчим з 14.08.1987 року по 01.02.2004 рік складає 16 років 05 місяців 19 днів, що підтверджується довідкою - витягом від 26.06.2020 року УКЗ ГУ МВС України в Донецькій області. Стаж роботи безпосередньо у суді з 02.02.2004 року по 18.11.2020 року складає 16 років 09 місяців 17 днів, підтверджується довідкою № 58 від 18.11.2020 року Жовтневого районного суду м. Маріуполя та розрахунком стажу від 18.11.2020 року.

Позивач вважає, що має право на відповідну пенсію та документи, що його підтверджують, не згоден з рішенням відповідача, вважає його незаконним та таким, що порушує його конституційні права.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що з 01.10.2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII пенсія позивачу виплачувалась у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року.

Згідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вказує, що відповідно до наданого розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18.11.2020 року, стаж позивача на посаді судді складає 16 років 09 місяців 17 днів.

До стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу не зараховано строк навчання у вищому навчальному закладі, період проходження військової служби та період служби в органах внутрішніх справ, оскільки чинним законодавством передбачено збільшення відсотків за кожний рік роботи на посаді судді.

Також звертає увагу, що щомісячне довічне грошове утримання, згідно ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, виплачується судді у відставці, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вказує, що норми ст. 142 Закону України № 1402-VIII на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування спірних правовідносин.

Отже, відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548 є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 встановлено, що 02.02.2004 року ОСОБА_1 призначено суддею Жовтневого районного суду м. Маріуполя, на підставі Указу Президента України № 1472 від 20.12.2004 року, наказ № 80 від 02.02.2004 року (а.с. 19-21).

10.11.2020 року рішенням Вищої ради правосуддя № 30660/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 14).

Наказом в.о. голови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 від 18.11.2020 № 12-К/02-04, на виконання зазначеного рішення, суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату суду у зв`язку зі звільненням у відставку (а.с. 15).

Як встановлено судом на підставі пояснень позивача, а також не заперечується відповідачем по 16.07.2020 року позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 17.07.2020 року по 31.11.2020 року позивач перебував на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом «Про призначення пенсії» (а.с. 44-45).

18 листопада 2020 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Донецькій області було видано позивачу довідку № 04-792 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою станом на 18 лютого 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 131795,40 грн., в тому числі: посадовий оклад - 69366,00 грн., доплата за вислугу років (80%) - 55492,80 грн., доплата за перебуванням на адміністративній посаді в суді 10% - 6936,60 грн. (а.с. 18).

19.11.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, згідно з якою просив призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 19.11.2020 року, в розмірі 84% від суддівської винагороди - 131795 грн. 40 коп. (довідка № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області), яку отримував при виході у відставку та зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 1) період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 року; 2) половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що складає 01 рік, 11 місяців, 01 день; 3) період на роботи на посадах слідчого, заступника начальника слідчого відділення (відділу) Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області, Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 14.08.1987 року по 01.02.2004 року; 4) період на посаді судді, голови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з 02.02.2004 року по 18.11.2020 року (а.с. 9).

До заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII позивачем були надані наступні документи:

- заяву про призначення/перерахунок пенсії № 10716, заяву про призначення довічного грошового утримання;

- паспорт або ID-картка або посвідка серії НОМЕР_2 ;

- військовий квиток серії НОМЕР_1 ;

- диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, архівну довідку П-287/21 від 26.06.2020 року, диплом серії НОМЕР_5 ;

- довідку про заробітну плату (спецпенсії), довідку № 04-792 від 18.11.2020 року;

- довідку про прийняття на роботу (навчання), довідку - витяг від 26.06.2020 року;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_3;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637: довідку про підтвердження наявного трудового стажу№ 28 від 13.07.2020 року, Наказ про відрахування штату № 12-К/02-04 від 18.11.2020 року; рішення № 3066/0/15-20 від 10.11.2020 року про звільнення з посади судді; довідку № 58 від 18.11.2020 року; довідку від 18.11.2020 року;

- трудову книжку або документи про стаж серії НОМЕР_4 (а.с. 10).

За наслідком розгляду поданої заяви та доданих документів відповідач 20.11.2020 року призначив позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.11.2020 року в розмірі 50% відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, підтверджується протоколом «Про перерахунок пенсії». Вказано, що стаж ОСОБА_1 на посаді судді складає 16 років 09 місяців 17 днів (а.с. 12).

23.11.2020 року відповідачем було прийнято рішення № 365 про незарахування періоду військової служби, періоду навчання до суддівського стажу ОСОБА_1 яке мотивоване, тим, що відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

З таких підстав, вирішено не зараховувати до суддівського стажу періоди проходження військової служби, періоди служби в органах внутрішніх справ та періоди навчання на денному відділенні юридичного закладу, оскільки чинним законодавством передбачено збільшення відсотків за кожний рік роботи тільки на посаді судді.

Вказано, що стаж ОСОБА_1 на посаді судді складає 16 років 9 місяців 17 днів (а.с. 13).

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача станом на 18.11.2020 становить 37 рік 02 місяців 06 днів та складається з: служби в рядах Радянської армії - 2 роки 00 дні; навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ? частина - 1 рік 11 місяців 01 день; служба в органах внутрішніх справ - 16 років 05 місяців 19 днів; робота на посаді судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області - 14 років 10 місяців 09 днів, робота на посаді голови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області - 01 рік 11 місяців 08 днів (а.с. 16).

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 26.07.1982 року позивач у спірні періоди:

- з 04.05.1980 року по 03.05.1982 рік проходив службу в лавах Радянської Армії (військовий квиток серії НОМЕР_1 );

- з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року навчався на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського (наказ № 99-с від 29.06.1987 року, наказ № 155-с від 24.08.1983 року);

- з 14.08.1987 року по 01.02.2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ України безперервно (16 років 05 місяців 17 днів) (наказ № 165 від 09.09.1987 року, наказ УВД Д/о № 163 від 09.09.1987 року, наказ УМВД України в Д/о № 22 від 30.01.2004 року) (а.с. 19-21).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

Судом встановлено, що на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Враховуючи викладене, законодавством чинним станом на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Відповідно до статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI (в редакції рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016) суддя, який вийшов у відставку має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання призначається і нараховується відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить 34 роки 09 місяців 05 днів, до нього має бути зарахований також стаж слідчого - 04 роки 09 місяців 20 днів.

Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже вирішувалось Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.10.2019 року у справі № 766/17221/16-а, від 30.10.2019 року у справі № 677/1482/17, від 12.09.2019 року у справі № 235/7528/16-а, від 30.08.2019 року у справі № 750/1280/17 та інших.

Щодо неврахування відповідачем спірних періодів проходження позивачем строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 року та половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 року по 29.06.1987 року суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Також, відповідно до Указів Президента України № 584/95 від 10 липня 1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25 листопада 2002 року "Про внесення змін до Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку і навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пункт 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Період проходження позивачем строкової служби в лавах Радянської Армії з 01.09.1983 року по 29.06.1987 року підтверджується записом у трудовій книжці позивача та військовим квитком НОМЕР_1 (а.с. 22-26).

Період навчання позивача на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року підтверджено дипломом НОМЕР_5 та архівною довідкою № П-287/215 від 26.06.2020 року (а.с. 27-28).

Оскільки факт проходження позивачем строкової військової служби та навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського доведений відповідними документами, про що зазначено судом вище, вказані періоди також підлягають врахуванню при розрахунку і призначенні позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів", до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах слідчих.

Вказані висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних судах Верховного Суду України у постанові від 06 липня 2016 року № П/800/426/14.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

22.05.2008 року Конституційний Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким "…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду України, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом України, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Станом на день звернення із заявою про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку частина 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була викладена в редакції, згідно з якою щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Оскільки період строкової служби в лавах Радянської Армії - 02 роки 00 місяців 00 днів, половина строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту - 01 рік 11 місяців 01 днів, строк роботи слідчим в органах внутрішніх справ- 16 років 05 місяців 19 днів, підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, загальний стаж позивача, що має бути врахований відповідачем, складає - 37 роки 02 місяців 06 днів.

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - ОСОБА_1 повинно розраховуватися в розмірі 84% від суддівської винагороди, визначеної в довідці № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області.

Згідно зі статтею 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.4 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законом України від «Про судоустрій і статус суддів» 02.06.2016 № 1402-VIII, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI , Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, від 08.06.2016 року №4-рп/2016, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі - 50% від суддівської винагороди.

Скасувати рішення 24 від 20.11.2020 року Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% від суддівської винагороди, визначеної в довідці № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та скасувати рішення № 365 від 23.11.2020 року Голови комісії з припинення управління щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наступних періодів: проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 рік, половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1983 року по 29.06.1987 рік, роботи на посаді слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області з 14.08.1987 року по 18.05.1993 рік, роботи на посаді заступника начальника слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області з 18.05.1993 року по 02.04.2002 рік, роботи на посаді слідчого відділення з розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 02.04.2002 року по 22.07.2002 рік, роботи на посаді заступника начальника слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 22.07.2002 року по 01.02.2004 рік.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наступні періоди: проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 04.05.1980 року по 03.05.1982 рік, половини строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е.Дзержинського з 01.09.1983 року по 29.06.1987 рік, роботи на посаді слідчого слідчого відділення Іллічівського РВВС м.Маріуполя УВС Донецької області з 14.08.1987 року по 18.05.1993 рік, роботи на посаді заступника начальника слідчого відділення Іллічівського РВВС м. Маріуполя УВС Донецької області з 18.05.1993 року по 02.04.2002 рік, роботи на посаді слідчого відділення з розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 02.04.2002 року по 22.07.2002 рік, роботи на посаді заступника начальника слідчого відділу Жовтневого РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з 22.07.2002 року по 01.02.2004 рік.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) здійснити призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% від суддівської винагороди, визначеної в довідці № 04-792 від 18.11.2020 року ТУ ДСА України в Донецькій області, отримуваної при виході у відставку за повних 37 років стажу судді, починаючи з 19.11.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: вул. Зелінського, буд. 27 а, м. Маріуполь, Донецька область, 87548).

Повне судове рішення складене 27 січня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч