Справа № 560/2857/20
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2021-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2857/20

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

20 січня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сапальової Т.В. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача - Зайця І.О.,

представника відповідача - Підопригори Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Хмельницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2020 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача податковий борг в сумі 312305,55 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених в ухвалі недоліків.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 - скасувати, прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що податковий борг відповідача в сумі 312305,55 грн. утворився внаслідок несплати в установлені законодавством строки узгоджених сум грошових зобов`язань: 1) по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, на підставі: податкового повідомлення рішення № від 25.04.2019 року, по датах нарахування 12.05.2019 року в сумі 128033.99 грн. (з урахуванням переплати станом на 12.05.2019 року в сумі 605.5 грн.); податкового повідомлення рішення № від 25.04.2019 року по датах нарахування 12.05.2019 року в сумі 128384.19 грн. (з урахуванням переплати станом на 12.05.2019 року в сумі 108.98 грн.); податкового повідомлення рішення № від 25.04.2019 року по датах нарахування 12.05.2019 року в сумі 45998.44 грн.

2) військовий збір, на підставі: податкового повідомлення рішення № від 25.04.2019 року по датах нарахування 12.05.2019 року в сумі 9888.93 грн. (з урахуванням переплати станом на 12.08.2019 року в сумі 939 грн).

Відповідачем добровільно вищевказану заборгованість не сплачено, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

Мотивувальна частина

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України на платників податків покладений обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 14.1.11. пункту 14.1 статті 14 ПК України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Підпунктом 41.1.1. пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

У той же час, у відповідності до вимог пункту 41.4 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно з підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Разом з тим, підпунктом 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Так, згідно з пунктом 54.1. статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Враховуючи вимоги пункту 56.11 статті 56 ПК України, грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Відповідно до пункту 54.5. статті 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У той же час, у відповідності до пункту 58.1. статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Отже, з системного аналізу вищенаведених норм слідує висновок, що у зазначених випадках платник податків повинен самостійно сплатити суму податкового зобов`язання або ініціювати процедуру оскарження рішення контролюючого органу в адміністративному або судовому порядку протягом 10-ти календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, або у цей же строк сплатити визначену контролюючим органом суму грошового зобов`язання. У разі, якщо платник податків не сплатить визначену контролюючим органом суму податкового зобов`язання або ж не ініціює процедуру оскарження такого рішення контролюючого органу, на 11-й календарний день, наступний за днем отримання податкового повідомлення-рішення, сума, визначена контролюючим органом, вважається узгодженою.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За правилами п. 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Отже, визначене контролюючим органом грошове зобов`язання в разі його несплати платником податків у визначений чинним законодавством строк набуває статусу податкового боргу.

Як свідчать матеріали справи, за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рахується податковий борг в сумі 312 305,55 грн., який виник внаслідок несплати узгоджених сум грошових зобов`язань відповідно до податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 за № , , та .

З метою погашення податкового боргу, у відповідності до вимог пункту 59.1. статті 59 ПК України, відповідачу виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 28 травня 2019 року №85615-57, яка надіслана та отримана нею 07.06.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

При цьому, згідно пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Однак, колегія суддів зауважує, що одним із ключових моментів у визначенні узгодження грошового зобов`язання є факт отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, стаття 54 ПК України встановлює, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу (визначення податкових зобов`язань у конфліктних ситуаціях, тобто, у зв`язку з порушеннями законодавства, які мали місце на думку контролюючого органу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Так, у відповідності до пункту 58.3. статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому, відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Тобто, в даному випадку важливе значення має факт отримання документів платником податків, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що документи належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Під адресою платника слід розуміти його місцезнаходження або податкову адресу.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що як доказ направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 № , , 000441303 та , позивачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з трек номером пункту відправлення 688, в якому зазначено дату подання 23.04.2019 та дату вручення 24.04.2019. При цьому, зазначені повідомлення-рішення датовані 25.04.2019, тобто видані на наступний день після вручення.

У той же час, колегія суддів зауважує, що ГУ ДПС у Хмельницькій області надало суду додаткові пояснення, зі змісту яких вбачається, що при підготовці матеріалів для звернення до суду, було допущено технічну помилку.

Зокрема зазначено, що до матеріалів справи помилково долучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про вручення платнику Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 27.07.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 27.07.2018 від 18.03.2019 №0156/22-01-13-03/ НОМЕР_1 .

При цьому, позивачем було надано суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого поштове відправлення з трек номером пункту відправлення 988 ОСОБА_1 вручено особисто 02.05.2019, що свідчить про вручення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 за №, , та .

Отже, податковим органом виконано вимоги щодо надіслання відповідачу вищевказаних податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019, які, у відповідності до пункту 58.3 статті 58 ПК України, вважаються врученими відповідачу 02.05.2019, оскільки їх надіслано за податковою адресою та вручено їй особисто.

У той же час, представником відповідача не надано пояснень стосовного того, які саме документи були отримані відповідачем 02.05.2019 та не спростовано, що останньою вищевказані податкові повідомлення-рішення від 25.04.2019 отримані не були.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що винесені податкові повідомлення-рішення від 25.04.2019 оскаржувались відповідачем у судовому порядку.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у всіх рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, зазначено те, що поштові відправлення були вручені відповідачу особисто, про що свідчить відповідна відмітка та особистий підпис відповідача.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що грошові зобов`язання, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях від 25.04.2019 за № , , та набули статусу узгоджених, що, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, надає право позивачу надсилати податкову вимогу та стягувати податковий борг в судовому порядку.

Таким чином колегія суддів вважає необґрунтований висновок суду першої інстанції про те, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення від 25.04.2019 не направлялися податковим органом за юридичною адресою (місцезнаходженням) відповідача, що не дає підстав вважати такі документи належним чином врученими у розумінні пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не надав належної правової оцінки обставинам справи, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Хмельницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу скасувати

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Головного управління ДПС в Хмельницькій області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти у рахунок погашення податкового боргу в сумі 312 305,55 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 лютого 2021 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сапальова Т.В. Сушко О.О.