Справа № 344/3199/20
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/3199/20
Провадження № 2-а/344/76/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Рогів Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Ковалюк Тетяни Ярославівни, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним та притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.Відповідно до оскаржуваної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. При цьому, позивач просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення, вказує на порушення поліцейським УПП в Івано-Франківській області порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, на переконання позивача поліцейський виніс оскаржувану постанову без повного, всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи, позивач вважає, що відсутні підстави підтверджені, належними доказами, що він вчинив адміністративне правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, відтак зупинки не здійснював, окрім того зазначена у постанові начебто адреса місця проживання позивача не відповідає дійсності,а тому постанова є необґрунтованою, просив позов задовольнити.

Сторона позивача позов підтримала та просила про його задоволення з мотивів наведених в позовній заяві, про що і вказано у судовому засіданні.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Представник відповідача -1 подав відзив на позовну заяву, за змістом якої вказав, що подавши позов до суду позивач в обґрунтування своїх вимог не надав жодних доказів, вказав, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, записами нагрудної камери поліцейського. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи (диск формату DVD-R марки «Verbation» з написом прописними літерами від руки « ОСОБА_1 », який був поміщений у паперовий конверт та розміщеними на вказаному диску файлами 202 0021 5200 319 000 214 тривалістю 2с, тривалістю 15 хв, 202 0021 5200 622 000 221 тривалістю 13 хв 47 с, тривалістю 15 хв, 202 0021 5201 214 000 223 тривалістю 09 хв 23 с усі формату QuickTime Video File - запис з нагрудної камери поліцейського), судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків і відповідних їм правовідносин.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР№144369 від 15.02.2020, винесеної інспектором взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Ковалюк Т.Я., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.126 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 425грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 15.02.2020 о 14од. 25хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Чорновола 130, водій керуючи транспортним засобом МЕРСЕДЕС БЕНЦ S420, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті вул. Чорновола, вул. Петлюри та вул. Довженка, чим порушив п. 15.9 «ґ». При перевірці документів не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив п.2.4 (а) ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1ст.126 КупАП. (а.с.5).

З представленого відповідачем відео, вбачається лише спілкування позивача з співробітниками патрульної поліції на місці зупинки транспортного засобу, до того ж більше в емоційному, аніж правовому полі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 N 1306 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно із п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності із п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Оскільки, санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено більш серйозне правопорушення з числа інкримінованих позивачу, то до позивача застосовано відповідальність у вигляді адміністративного стягнення згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно із ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Так, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, постанова серії АР№144369 від 15.02.2020 не містить наведення належних доказів, на яких ґрунтується висновок саме про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.5).

Так, у матеріалах справи містяться лише оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення серії АР№144369 від 15.02.2020, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП проте, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, зокрема, фото- чи відеозапис, яким би було зафіксовано вчинення позивачем адміністративне правопорушення, відповідач не надав.

Наведене обставина на думку суду обґрунтовано ставить під сумнів наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

До такого ж висновку прийшла і колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду під час розгляду справи № 308/7580/20 провадження № А/857/14503/20 та який висловлений у постанові від 22.12.2020.

Судом під час розгляду даної справи про скасування постанови серії АР№144369 від 15.02.2020 враховується, що доказування вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення базується на записі з нагрудної камери поліцейського.

При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 19 лютого 2020 року під час розгляду справи №524/1284/17 вказав, що «наявний в матеріалах …. відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції не містить зафіксованого факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто, відеозапис починається з того часу, коли інспектор патрульної поліції безпосередньо підходить до автомобіля позивача та починає з ним спілкування, а самого моменту вчинення позивачем порушення даний відеозапис не містить.»

Правові позиції Верховного Суду покликані забезпечувати сталість та єдність судової практики і є обов`язковими для врахування.

Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 126 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, що свідчить про обґрунтованість позову та наявність достатніх правових підстав для його задоволення в повному обсязі.

Окремо суд вказує сторонам на культуру їх спілкування під час розгляду адміністративної справи 15.02.2020, та в подальшому звертає увагу на необхідність дотримуватися етикету мовлення під час спілкування між собою, бути взаємно ввічливими, тактовними та вихованими, правильно добирати потрібні слова в кожній конкретній ситуації спілкування з дотримання правил хорошого тону.

На підставі викладеного, відповідно до ч.1 ст.126, 251, 252 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР№144369від 15.02.2020 щодо ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_3 - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло