Справа № 120/7446/20-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 лютого 2021 р. Справа № 120/7446/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Люкс" про стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності

ВСТАНОВИВ:

02.12.2020 Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Люкс" про стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та за ним обліковується податковий борг в сумі 103298,00грн., який в добровільному порядку не сплачено, у зв`язку із чим, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 07.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала суду про відкриття провадження направлена відповідачу на адресу зазначену в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яка отримана останнім 10.12.2020, що підтверджується матеріалами справи.

17.12.2020 від відповідача надійшов відзив, в якому в прохальній частині останній просить залишити позовну заяву без розгляду. У відзиві вказано на пропущення позивачем строків звернення до суду з посиланням на положення статті 283 КАС України, якої визначено особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів. Також вказує, що товариством не була отримана податкова вимога про сплату боргу.

Враховуючи належне повідомлення сторін по справі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Люкс" перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та згідно інтегрованої картки платника податків за ним рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 90828,00 грн. а з податку на прибуток в сумі 12470,00 грн.

Оскільки, вказану заборгованість добровільно не сплачено, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо наявності підстав для стягнення суми податкового боргу, суд виходить з наступного.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг в загальній сумі 103298,00 грн., а саме з податку на додану вартість: 90408,00 грн. - основний платіж, 420,00 грн. - штрафні санкції, та з податку а прибуток: 12470,00 грн. - основний платіж.

Податковий борг з податку на додану вартість виник на підставі самостійно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість № від 17.04.2019 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2019 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 23.07.2019 року, податкового повідомлення - рішення № від 24.07.2019 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.08.2019 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.09.2019 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.10.2019 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.05.2020 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість №25501976 від 16.06.2020 року, самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.07.2020 року.

Податковий борг з податку на прибуток виник 10.03.2020 внаслідок несплати сум узгоджених податкових зобов`язань визначених у самостійно поданій податковій декларації з податку на прибуток №12711019 від 15.01.2020 року, його наявність підтверджується інтегрованою карткою платника податків.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача направлено податкову вимогу №60944-51 від 07.5.2019, яка була вручена 13.05.2019, що підтверджується матеріалами справи.

Станом на день розгляду справи, суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку вказаної суми податкового боргу.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган вправі звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що відповідач у встановлений законом строк не сплатив податковий борг, суд приходить до переконання про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за цим адміністративним позовом, з рахунків у банках, що обслуговують відповідача. Отже, в цій частині заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку вимогам податкового органу в частині накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, на суму наявного податкового боргу, суд керується такими мотивами.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 ПК України. При цьому за своїм змістом норми даної статті охоплюють як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

В силу вимог абз. 2 пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Отже, за змістом вищевказаних норм чинного законодавства безумовною підставою для звернення податкового органу до суду із вимогою про накладення арешту на кошти платника податків є відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, в тому числі недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, або ж майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Як видно з матеріалів справи, позивач вжив необхідних заходів з метою встановлення наявності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо юридичної особи ТОВ «Транс-Люкс» № 206604514 від 10.04.2020 - відомості відсутні.

Згідно інформації наданої листом 6931/9-02-32 від 28.02.2020 Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області сільськогосподарська техніка за ТОВ «Транс-Люкс» не зареєстрована.

Відповідно до інформації наданої службовою запискою № 183/02-32-33-03 від 28.01.2020 за ТОВ «Транс-Люкс» не зареєстровано транспортних засобів.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами позивача про те, що відсутність у відповідача майна унеможливлює виконання покладених на податковий орган функцій щодо забезпечення виконання платником податків своїх зобов`язань з погашення податкового боргу. Відтак, позовні вимоги про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, підлягають задоволенню.

Щодо доводів викладених у відзиві, суд зазначає наступне.

Як визначено у підпункті 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі ПК України) до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Провадження у справах за зверненнями органів доходів і зборів відрізняється від загального позовного провадження. Порядок розгляду такої категорії справ, ухвалення рішення та процедура апеляційного оскарження регулюється главою 11 Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок розгляду справ за зверненням суб`єкта владних повноважень щодо погашення податкового боргу платників податків врегульовано також нормами Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено право контролюючого органу звертатися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку в загальному позовному порядку.

Положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України не містять імперативних норм щодо звернення контролюючого органу про стягнення коштів за податковим боргом виключно в порядку статті 283 КАС України або неможливості звернення в порядку загального позовного провадження без попереднього звернення з такими вимогами в порядку статті 283 КАС України.

Наведене відповідачем власне розуміння порядку звернення контролюючого органу з вимогою про стягнення податкового боргу, не змінюють вищенаведене правове регулювання, яке передбачає наявність у контролюючих органів альтернативних форм звернення до суду з такою вимогою: 1) у спеціальному порядку із заявою (зі скороченими строками як звернення до суду, так і судового розгляду); 2) в загальному порядку з адміністративним позовом (із загальними строками звернення до суду та судового розгляду). Ці форми звернення не є послідовно залежними одна від одної.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, наведена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі.

Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

Відповідно до пункту 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів тапродаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За таких обставин суд ставиться критично до доводів відповідача.

Водночас, частиною третьою статті 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відзив на позов підписано в.о. директора ТОВ "Транс-Люкс" Сомиком В.М.

Слід зазначити, що до відзиву представником ТОВ «Транс-Люкс» не надано жодних документів на право представництва чи самопредставництва в.о. директора Сомика В.М., зокрема, довіреності, ордеру адвоката або положення про юридичну особу, які уповноважуюють представника Сомика В.М. діяти/підписувати заяви від імені ТОВ «Транс-Люкс».

Відтак, суд доходить висновку, що відзив підписаний особою, яка не має права його підписувати, а тому суд не бере до уваги відзив на позов та не вирішує заявлене в ньому клопотання про залишення позову без розгляду.

Перевіривши обґрунтованість заявлених позовних вимог та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Люкс» (), кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 103298,00 грн. (сто три тисячі двісті дев`яносто вісім гривень).

Накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Люкс» (), що відкриті в установах банків, на суму податкового боргу в розмірі 103298,00 грн. (сто три тисячі двісті дев`яносто вісім гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Люкс» (вул. Робітнича, 26, с. Мар`янівка, Гайсинський район, Вінницька область, )

Рішення в повному обсязі складено: 05.02.2021 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна