Справа № 607/22907/20
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2021 Справа №607/22907/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3556664 від 15 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3556664 від 15 грудня 2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 грудня 2020 року даний адміністративний позов залишено без руху, а позивачу надано термін для усунення недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

22 січня 2021 року на виконання вищевказаної ухвали суду позивачем на адресу суду надіслано заяву про усунення недоліків, яка отримана та зареєстрована судом 27 січня 2021 року.

Згідно вказаної заяви позивач просить звільнити його від сплати судового збору посилаючись на наявність в нього пільг щодо сплати судового збору за подання позовної заяви як в законного представника дитини з інвалідністю, члена багатодітної сім`ї та у зв`язку з скрутним матеріальними становищем, оскільки він є самозайнятою особою та всі ризики щодо такої діяльності несе самостійно.

Оцінюючи доводи заявника в сукупності із наданими доказами та враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, які є обов`язковими для врахування в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір", розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, Велика Палата Верховного Суду вказала, що судовий збір в таких справах складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2102 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення становить 420,40грн.

Згідно статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Таким чином, відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є правом суду.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника, що підтверджується певними умовами визначеними ст. 8 Закону України «Про судовий збір». При цьому, визначені в цій статті підстави повинні підтверджувати наявність скрутного майнового стану.

Разом з цим, наявність підстав визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не є безумовною обставиною для звільнення від сплати судового збору, якщо документально не підтверджується неможливість сплатити судовий збір стороною або його сплата призведе до погіршання майнового стану сторони.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є членом багатодітної сім`ї, зокрема має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та є батьком дитини з інвалідністю, що безперечно враховується судом.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження свого майнового стану, у зв`язку з чим, суд не може зробити висновок що майновий стан позивача перешкоджає йому у сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі та його сплата призведе до погіршення майнового стану позивача, у зв`язку з чим вважає, що заява позивача про звільнення від сплати судового збору, задоволенню не підлягає.

Також позивач у позовній заяві зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із наявністю в нього статусу законного представника дитини з інвалідністю.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Проаналізувавши вказані положення, суд звертає увагу позивача на те, що від сплати судового збору звільняються особи, які діють в інтересах дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю як їх законні представники у спорах, що стосуються прав та інтересів цих осіб.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом у своїх інтересах, а не в інтересах свого сина, який є дитиною з інвалідністю, відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3556664 від 15 грудня 2020 року, слід вважати неподаною та повернути її позивачу і роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 169 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3556664 від 15 грудня 2020 року повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали суду вручити або надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 01 лютого 2021 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак