Справа № 160/1656/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 лютого 2021 р. Справа № 160/1656/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши у місті Дніпрі позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігора В`ячеславовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця Щигарцева Ігора В`ячеславовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА», в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 63163908 від 30.09.2020 року;

- скасувати всі обтяження та обмеження за даним виконавчим провадженням.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича перебуває виконавче провадження, а саме:

- ВП № 63163908 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором.

Означене виконавче провадження відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігора В`ячеславовича від 30.09.2020 року на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/10076/13-ц від 22.01.2014 року.

Крім того, в межах даного виконавчого провадження виконавцем винесена постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця від 30.09.2020 року, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.09.2020 року, а також постанова про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника від 30.09.2020 року

Позивач дізнався про означене виконавче провадження під час звернення до приватного нотаріуса, яким було повідомлено ОСОБА_1 , що на її майно, у тому числі грошові кошти накладено арешт.

З огляду на те, що позивач не згоден з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 63163908 та, зокрема, з обтяженнями та обмеженнями, які є наслідком даного виконавчого провадження, ОСОБА_1 звертається до адміністративного суду з цим позовом.

Суд при вирішенні питання відкриття провадження у справі, виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 287 КАС України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», цей спір підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист у виконавчому провадженні ВП № 63163908, тобто Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 170, 171, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/1656/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Щигарцева Ігора В`ячеславовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька