Справа № 500/2409/20
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2409/20

01 лютого 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання незаконною бездіяльності, визнання протиправним, нечинним (недійсним) та скасування звіту, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив визнати незаконною бездіяльність Головного управління ДПС у Тернопільській області, яка полягає у не відображенні в інтегрованій картці платника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 даних, згідно виправленого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік (додаток 5), поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 разом із заявою від 10.03.2020, визнати протиправним, нечинним (недійсним) та скасувати поданий ОСОБА_1 Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік, зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування нарахувань з єдиного соціального внеску, відповідно до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік з реєстраційним номером №9939679 у сумі 11016,72 грн.

Позов обґрунтований тим, що 25.02.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив скасувати помилково поданий "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток №5)", за період - 2019 рік, оскільки починаючи з 2013 року згідно ст.26 Закону від 09.07.2003 року № 1058 - ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є пенсіонером за віком. Позивач вважає, що відповідач протиправно відмовив йому у скасуванні такого звіту, посилаючись на частину четверту ст.25 Закону №2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", мотивуючи тим, що не підлягають оскарженню зобов`язання із сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником, у зв`язку із чим звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 07.09.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду. У вказаний судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 09.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 05.11.2020 о 11:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів, що не заперечується позивачем, на час формування вимоги про сплату недоїмки, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не перебував в процесі припинення підприємницької діяльності. Вказав що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами, та звіт зазначеними особами не подається. Зазначив, що такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного страхування. Однак, вважає, що у разі самостійного визначення такими платниками бази нарахування єдиного соціального внеску, сплата єдиного соціального внеску здійснюється на загальних підставах. Вказав, що чинним вважається останній електронний або паперовий звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності. Зазначив, що у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення терміну його подання, страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до контролюючого органу за місцем обліку. Так, як вказав відповідач, позивачем подано уточнюючий звіт 19.02.2020, тобто після закінчення терміну подання річного звіту по єдиному соціальному внеску. Просить врахувати, що уточнений звіт за 2019 рік по єдиному соціальному внеску мав бути поданий до 10.02.2020. Також, зазначив, що відповідно до інтегрованої картки платника, позивач сплачує за себе єдиний соціальний внесок, тобто, платник добровільно нараховує та сплачує єдиний соціальний внесок, тому у контролюючого органу немає підстав вносити зміни в інтегровану картку платника.

Ухвалою суду від 05.11.2020 розгляд справи відкладено до 30.11.2020 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 30.11.2020 розгляд справи відкладено до 14.12.2020 о 12:00 год.

14.12.2020 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 05.01.2021 о 09:30 год.

05.01.2021 у відкритому судовому засіданні розгляд справи відкладено до 01.02.2021 о 09:30 год.

01.02.2021 у відкрите судове засідання позивач не прибув, представник позивача подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не прибув, подав письмову заяву в якій просив справу розглядати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Враховуючи положення частини третьої ст.194, частини дев`ятої ст.205 та частини четвертої ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

25.02.2020 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Тернопільській області із заявою, в якій просив скасувати помилково поданий звіт №9939679 форми F3000512 від 07.02.2020 "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5) " за період - 2019 рік.

У відповідь на вказану заяву Головним управлінням ДПС у Тернопільській області позивача листом від 10.03.2020 № 1743/6-5/19-00-54-04/6351 повідомлено про те, що відповідно до поданого Звіту "Про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5 до Порядку) за 2019 рік із зазначенням типу форми "початкова" (реєстраційний номер №9939679 від 07.02.2020) ним самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску. Таким чином, відповідач зазначив, що єдиний внесок в сумі 11016,72 грн. нарахований позивачем самостійно та граничний термін сплати податкового зобов`язання з єдиного внеску - 10.02.2020.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (надалі, Закон №2464).

Частиною першою статті 2 Закону №2464 визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 3 Закону №2464).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною четвертою статті 8 Закону №2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII перше речення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI викладено в такій редакції: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Отже, за приписами частини четвертої статті 4 Закону №2464, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз цієї норми в редакції, що діяла в спірний у цій справі період, свідчить про те, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а з врахуванням змін, внесених Законом №2148-VIII, також члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, та за наявності двох обов`язкових умов: 1 - є пенсіонерами за віком або інвалідами, після законодавчих змін - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №1640/2837/18, який в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим для застосування судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 04.12.2013.

Відповідно до інформації щодо позивача, яка міститься в інформаційній системі "Податковий блок. Облік платників податків", а саме: розділ "Реєстраційні дані", позивач був зареєстрований як суб`єкт господарювання станом на 25.02.2020 Тернопільською ДПІ за кодом ВЕД 85.20 "ветеринарна діяльність" та взятий на облік Тернопільською ДПІ (м.Тернопіль), перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Таким чином, позивач відповідає критеріям, встановленим частиною четвертою статті 4 Закону №2464, зокрема, є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, та отримує пенсію за віком, тобто є особою, яка звільняється від сплати за себе єдиного внеску.

На думку суду, такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що суб`єктом владних повноважень не доведена наявність договору про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та судом належних доказів такої участі не здобуто.

Крім цього, відсутність укладеного позивачем договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у період з січня 2016 підтверджується листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 18.08.2020 №4848 /6-5/19-00-54-04/18112.

У контексті наведеного, суд вважає, що у спірному випадку, у позивача існували передбачені законом пільги та відсутній обов`язок щодо подання звіту зі сплати єдиного соціального внеску.

Отже, суд вважає, що вказаний звіт з Єдиного соціального внеску, а саме, Додаток 5 таблиці 2 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування" був помилково поданий позивачем.

З обставин даної справи також вбачається, що для виправлення помилки, допущеної при поданні звіту з єдиного соціального внеску, позивач звернувся із заявою до контролюючого органу про скасування помилково поданого звіту.

Водночас, Наказом Мінфіну № 435 від 14.04.2015 затверджений Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі, Порядок №435).

Суд зазначає, що способи та порядок виправлення помилок у Звіті визначений Розділом V Порядку №435. Разом з тим, суд зазначає, що даний Розділ Порядку №435 взагалі не містить механізму виправлення помилок у Звіті згідно із додатком 5 (форма №Д5) до цього Порядку.

Розділом І Порядку № 435 визначено, що початковий документ - Звіт страхувальника із зазначенням типу форми "початкова", на підставі якого створюється відповідний електронний звіт у базі даних органу доходів і зборів; скасовуючий документ - Звіт страхувальника із зазначенням типу форми "скасовуюча", який є підставою для повного скасування інформації, що попередньо була подана до органів доходів і зборів у формі "початкова".

Водночас, із додатку 5 до Порядку № 435, суд вбачає, що Звіт форми №Д5 містить типи форми як «початкова», «ліквідаційна», «призначення пенсії» та не містить такої форми як «скасовуюча».

Суд зазначає, що відсутність механізму виправлення помилок або скасування інформації, що попередньо була подана до органів доходів і зборів у формі Звіту №Д5 не може бути підставою для фактичного позбавлення позивача пільг, що гарантовані йому законодавством.

При цьому суд враховує, що позивач з метою виправлення припущеної помилки разом із заявою від 10.03.2020 подав податковому органу в паперовому вигляді заяву разом з виправленим звітом, але останній безпідставно не був врахований відповідачем. Суд вважає, що залишення поза увагою такої інформації свідчить про протиправну бездіяльність зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що у разі задоволення позову суд керується повноваженнями наданими ст.245 КАС України.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головне управління ДПС у Тернопільській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування нарахувань з єдиного соціального внеску, відповідно до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік з реєстраційним номером №9939679 у сумі 11016,72 грн., то така підлягає до задоволення, оскільки суд дійшов висновку про помилковість подання позивачем Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік із зазначенням вказаної суми з єдиного соціального внеску.

Однак, щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування поданого ОСОБА_1 Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік, суд зазначає, що така вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Позивачем разом із заявою від 10.03.2020 було подано виправлений звіт, замість помилково поданого, тому, на переконання суду та з врахуванням норм Порядку №435, помилково поданий звіт не може враховуватись податковим органом в інтегрованій картці платника.

Отже, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Тернопільській області, яка полягає у не відображенні в інтегрованій картці платника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 даних, згідно виправленого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік (додаток 5), поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 разом із заявою від 10.03.2020 та зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування нарахувань з єдиного соціального внеску, відповідно до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік у сумі 11016,72 грн.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в порядку, передбаченому частиною третьої ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання незаконною бездіяльності, визнання протиправним, нечинним (недійсним) та скасування звіту, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Тернопільській області, яка полягає у не відображенні в інтегрованій картці платника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 даних, згідно виправленого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік (додаток 5), поданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 разом із заявою від 10.03.2020.

3.Зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області відкоригувати дані інтегрованої картки платника фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування нарахувань з єдиного соціального внеску, відповідно до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік у сумі 11016,72 грн.

4.У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого у відповідності до квитанції №0.0..1 від 18.09.2020.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 01 лютого 2021 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: с. Івачів Долішній, Тернопільський район, Тернопільська область,47719 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження:вул. Білецька, 1, м. Тернопіль,46003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.