Справа № 240/9047/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9047/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

04 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Мельніченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року (місце ухвалення - м.Житомир) у справі за адміністративним позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" про стягнення санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2020 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 3099595,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ "Церсаніт Інвест" не виконало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - штатних працівників облікового складу за 2019 рік, передбачений частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідів в Україні" у кількості 23 робочих місця, внаслідок чого відповідачу нараховано адміністративно-господарські санкції на загальну суму 3061630,97 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Зокрема апелянт зазначив, що ТОВ "Церсаніт Інвест" не виконало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - штатних працівників облікового складу за 2019 рік, передбачений частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідів в Україні" у кількості 23 робочих місця, внаслідок чого відповідачу нараховано адміністративно-господарські санкції на загальну суму 3061630,97 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні вимог апеляційної скарги, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що відповідно до норм ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідів в Україні" відповідач регулярно повідомляв центр зайнятості про наявність посад для працевлаштування інвалідів, подавав звіти форми №3-ПН, тобто вживав необхідних заходів для не допущення правопорушення. Враховуючи, що в діях відповідача відсутня вина щодо не працевлаштування інвалідів, ТОВ "Церсаніт Інвест" вважає, що підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та нарахування пені відсутні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що у лютому 2020 року відповідач подав звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік (за формою №10-ПІ), згідно з яким середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу ТОВ Церсаніт Інвест" впродовж 2019 року становила 1189 осіб. Середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 25 осіб. Кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 48 осіб.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій звітностей форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", на підприємстві відповідача протягом 2019 року були створені наступні вакансії для осіб з обмеженими фізичними можливостями:

- на січень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 12 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії ;

- на лютий 2019 року: оператор виробничої дільниці - 13 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії ;

- на березень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 13 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії ;

- на квітень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 13 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії ;

- на травень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 16 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії ;

- на червень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 13 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії ;

- на липень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 14 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії;

- на серпень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 14 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій; водій навантажувача - 2 вакансії;

- на вересень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 14 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій;

- на жовтень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 13 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій;

- на листопад 2019 року: оператор виробничої дільниці - 14 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій;

- на грудень 2019 року: оператор виробничої дільниці - 14 вакансій; ливарник на машинах для лиття - 5 вакансій; сортувальник сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 5 вакансій.

Вказані звіти у встановленому законом порядку надсилалися до Новоград-Волинського міського центру зайнятості, що підтверджується наявними на звітності відповідними відмітками уповноваженої особи Новоград-Волинського міського центру зайнятості про прийняття звітності.

Згідно з довідкою Новоград-Волинського міського центру зайнятості №197/05-20 від 24.02.2020 міським центром зайнятості на протязі 2019 року, на вакансії для осіб з інвалідністю, видано шість направлень до ТОВ "Церсаніт Інвест", за результатами яких відмови від запропонованих вакансій не було та шість осіб працевлаштовано на вільні робочі місця для осіб з інвалідністю у ТОВ "Церсаніт Інвест", а саме на посаді: сортувальника сировини фарфорових, фаянсових та керамічних виробів - 1 особа з 22.01.2019; охоронник - 1 особа з 20.02.2019; інженер ремонту - 1 особа з 14.03.2019; фельдшер - 1 особа з 18.03.2019; слюсар-ремонтник - 19.03.2019; ливарник на машинах для лиття під тиском - 1 особа з 08.08.2019.

14 квітня 2020 року позивачем на адресу ТОВ "Церсаніт Інвест" було направлено претензію №31/20 за невиконання нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2019 році за вих. №04-71/304, відповідно до якої відповідач зобов`язаний сплатити на користь Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 3061630,97 грн.

Відповідно до розрахунку, підприємству у зв`язку із несплатою нарахованої суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3061630,97 грн у строки, визначені законодавством, нараховано пеню у розмірі 37964,46 грн.

Загальна сума заборгованості ТОВ "Церсаніт Інвест" складає 3099595,43 грн.

У зв`язку з тим, що відповідачем сума адміністративно-господарської санкції та пені у добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що причини непрацевлаштування інвалідів не залежали від самого роботодавця, тому у його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії для них щодо рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII (далі - Закон №875-XII).

Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129 передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Частина перша та друга статті 18 Закону № 875-XII вказує, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, в силу приписів статті 18 Закону №875-XII на відповідача, як працедавця, покладено обов`язок створити робочі місця і умови для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

В той же час, вказаний обов`язок не супроводжується обов`язком відповідача здійснювати пошук інвалідів, адже статтею 18-1 Закону №875-XII такий обов`язок покладено на Державну службу зайнятості.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, частиною другою статті 19 вказаного Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України від 05.07.2012 № 5067-VI "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до діючих положень Порядку №316 звітність за формою №3-ПН роботодавці подають до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), тобто, лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. При цьому, періодичність подачі звітності за формою №3-ПН не встановлено, а регламентується лише, що вона подається не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Отже, системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067 та Наказом № 316;

- звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;

- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Проте, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875-XII.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало особу з інвалідністю з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, їх відмова від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №П/811/693/17, від 02.05.2018 у справі № 804/8007/16, від 13.06.2018 у справі № 819/639/17, від 20.05.2019 у справі № 820/1889/17, від 03.12.2020 у справі № 812/1189/18.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ТОВ "Церсаніт Інвест" зверталось до Новоград-Волинського міського центру зайнятості Житомирського обласного центру зайнятості з інформацією про попит на робочу силу з відображенням відомостей про вільні робочі місця, створені виключно для осіб з інвалідністю. Зокрема, підприємством подавались звіти форми №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу" щомісячно упродовж 2019 року, що свідчить про те, що відповідач інформував центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Окрім того, на протязі 2019 року ТОВ "Церсаніт Інвест" за направленнями Новоград-Волинського міського центру зайнятості Житомирського обласного центру зайнятості працевлаштувало 6 осіб на вакансії, для осіб з інвалідністю, що підтверджено довідкою №197/05-20 від 24.02.2020.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися до працедавця в разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому цей суб`єкт господарювання вжив усіх передбачених Законом №875-XII заходів для працевлаштування останніх, тобто, коли у його діях відсутній склад правопорушення.

В даному випадку, доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.

З матеріалів справи встановлено, що протягом 2019 року відповідачем подано до центру зайнятості звіти за формою №3-ПН - інформація про попит на робочу силу для осіб з інвалідністю.

Відтак, судом першої інстанції встановлено та апелянтом жодним чином не спростовано, що відповідачем виконані вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 року "Про реалізацію статей 19 та 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо подання у встановленому порядку інформації про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю до центру зайнятості.

Колегія суддів наголошує і на тому, що Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», окрім іншого визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства. Однак, у справі відсутні докази на підтвердження фактів звернення інвалідів до ТОВ "Церсаніт Інвест" з приводу працевлаштування, однак їм відмовлено в прийнятті на роботу, або що непрацевлаштування інвалідів залежали від самого роботодавця.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення ТОВ "Церсаніт Інвест" до відповідальності, передбаченої ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України".

Отже, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2021 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.