Справа № 420/14729/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
08 лютого 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить суд, далі мовою оригіналу та пунктуацією позивача:
Обязать ответчика не применять, не исполнять, т.е. запретить ответчику - ГИС применять, исполнять указное противоправное, необоснованное, не действительное, Постановление ГИС от 29.09.2016г. ВП №51259786.
Применение и исполнение в последствие указанного Постановления ГИС от 29.09.2016г. ВП №51259786. ответчиком - ГИС, и/или другими субъектами властных полномочий является намеренным, систематическим правонарушением, за что следует ответственность.
- возместить в пользу истца, Билецкой Иванны Геогиевны, одним платежом в полном объеме в срок в 10-тидневный календарный день с даты вынесения судом решения сумму выплаты морального вреда, причиненного ответчиком ГИС (действиями, бездействиями, в частности противоправным, необоснованным, не действительным Постановлением ГИС от 29.09.2016г. №51259786/17 (об открытии исполнительного производства о противоправном принудительном взыскании с истца и уже взысканного противоправно и необоснованно с пенсии истца, отсутствующего, не соответствующего фактическим обстоятельствам долга в размере -1 288,80 грн., в итоге - 1 507,58 грн. за период ведения СПД на едином налоге без наемных работников с 07.07.2005г. по 14.03.2011г., незаконно посягая на имущество исца (в виде пенсии) и без того катастрофически не достаточной пенсии, не обеспечивающей жизнь истца, оставив без средств существования, явно и просто осуществив геноцид по отношению к истцу), при том, Прошу возместить без каких либо исчислений + сумму любого налога, который может подлежать уплате с образовавшейся суммы (т.е. + высчитанные налоги и другие отчисления с суммы, полагающейся для возмещения в пользу истца), освободить истца от полагающихся исчислений с суммы, полагающейся для возмещения морального вреда в пользу истца, взыскать состоянием на декабрь 2020г. не менее:
Эквивалентно к иностранной валюте к Евро по курсу не менее - 33, 8941 грн. за 1 Евро по Национальному банку Украины в размере не менее: 98 000 Евро не менее (девяносто восемь тысяч Евро).
В национальной валюте в размере не менее: 3 321 622,00 грн. не менее (три миллиона триста двадцать одна тысяча шестьсот двадцать две грн.)
На день выплаты, фактического расчета с истцом валютные ресурсы Национального банка Украины рассчитывать в соотношении, по курсу за 1 Евро не менее - 33. 8941 грн., который установлен банком на дату составления иска, т.е. по курсу от 33,8941_грн. и выше.
Возложить судом ответственность на ответчика ГИС и на государство по исполнению решения суда в установленные сроки в полном объеме и обязать безотлагательно отчитаться перед истцом о выполненных действиях по исполнению решения суда.
2) Возместить в пользу истца Билецкой Иванны Георгиевны, одним платежом в полном объеме за каждый день просрочки с начала момента просрочки, или со дня истечения срока для выплаты мне, истцу, суммы компенсации морального вреда в пользу истца, причиненного ответчиком - ГИС (действиями, бездействиями и в частности необоснованным противоправным, недействительным Постановлением ГИС от 29.09.2016г. №51259786/17 (об открытии исполнительного производства о принудительном взыскании с истца и уже взысканного противоправно и необоснованного пенсии истца, отсутствующего, не соответствующего фактическим обстоятельствам долга в размере 1 288,80 грн., в итоге - 1507,58 грн. за период ведения СПД на единой налоге без наемных работников с 07.07.2005г. по 14.03.2011г., незаконно посягая на имущество истца в виде пенсии и без того катастрофически не достаточной пенсии, не обеспечивающей жизнь истца, оставив без средств существования, явно и просто осуществив геноцид по отношению к истцу), а именно взыскать с 10-го дня с даты вынесения судом решения, до момента полного фактического расчета с истцом (выплаты истцу суммы компенсации морального вреда.), с целью гарантированного и эффективности исполнения решения суда перед истцом, во избежание затягивания времени выплаты истцу, а именно путем начисления штрафных санкций на всю сумму полагающуюся к выплате в пользу истца морального вреда, с увеличением за каждый день просрочки по 2% пени ежедневных на всю образовавшуюся сумму (полагающуюся к выплате истцу суммы компенсации морального вреда) + 3% на всю сумму по дату полного расчета с истцом в пользу истца суммы морального вреда, при том, Прошу без каких либо исчислений + сумму любого налога, который может подлежать уплате с образовавшейся суммы (т.е. + высчитанные налоги и другие отчисления с суммы, полагающейся для возмещения в пользу истца), т. е. освободить истца от полагающихся исчислений с суммы, полагающейся для возмещения морального вреда в пользу истца.
Расчет просрочки выплаты возмещения морального вреда в пользу истца, причиненного ответчиком - ГИС по формуле: S = Sо х (1 + 2%)n + 3%
4. Взыскать в пользу истца, Билецкой Иванны Гергиевны, с ответчика - ГИС одним платежом в полном объеме с 5-го (с пятого рабочего) дня или с 8-го (с восьмого календарного) дня с даты вынесения судом решения, за необоснованно полученные ответчиком - ГИС с пенсии истца в размере - 218,78 грн. начиная с момента исчисления с истца в частности по противоправному, необоснованному, не действительному Постановлению ГИС от 29.09.2016г. №51259786/17 (об открытии исполнительного производства о принудительном взыскании с истца и уже противоправно, необоснованно, принудительно взысканного с пенсии истца отсутствующего, не соответствующего фактическим обстоятельствам долга в размере - 1288,80 грн. в пользу - ГУ ПФУ, а в пользу, ответчика в размере - 218.78 грн. в итоге - 1 507.58 грн. за период ведения СПД на едином налоге без наемных работников с 07.07.2005г. по 14.03.2011г. оставив истца без средств существования, явно осуществив геноцид по отношению к истцу) взыскать с учетом:
коэффициента инфляции (из-за удешевления, обесценивания денег), подлежащая неустойка в виде: 3% инфляционных (годовых), 20% штрафа необоснованно полученной ответчиком основной суммы (в размере - 218,78 грн.) и 2% пени ежедневных за просрочку основной суммы перед истцом, необоснованно полученных ответчиком с пенсии, начиная, с момента исчисления с истца, а именно с ноября 2016г. по дату полного расчета ответчика с истцом, при том, Прошу без каких - либо исчислений + (плюс) сумму любого налога, который может подлежать уплате с образовавшейся суммы (т.е. + высчитанные налоги и другие отчисления с суммы, полагающейся для возмещения в, пользу истца), полагающиеся исчисления взыскать с ответчика - ГИС, произвести за счет ответчика, состоянием на декабрь 2020г. в размере не менее - 6 239,15 грн. (шесть тысяч двести тридцать девять грн. 15 коп.).
2). Взыскать в ползу истца, Билецкой Иванны Георгиевны, с ответчика - ГИС за, каждый день просрочки выплаты с начала момента просрочки сумму выплаты за необоснованно полученные ответчиком - ГИС с пенсии истца денежные средства, с начала момента просрочки, со дня истечения срока для выплаты ответчиком истцу, а именно с 5-го (с пятого рабочего) дня или с 8-го (с восьмого календарного) дня с даты вынесения судом решения, за каждый день просрочки до момента полного Фактического расчета ответчика с истцом (выплаты ответчиком истцу), с целью, гарантированного исполнения ответчиком образовавшегося долга перед истцом, с целью эффективности исполнения решения суда ответчиком перед истцом, во избежание! затягивания времени ответчиком, а именно путем начислении штрафных санкций на-всю сумму полагающуюся к выплате ответчиком истцу с увеличением за каждый день (просрочки по 2% пени ежедневных на всю последнюю просроченную, образовавшуюся сумму, полагающуюся к выплате ответчиком истцу + 3% на всю сумму по дату полного расчета ответчика с истцом при том, Прошу без каких - либо исчислений + сумму любого налога, который может подлежать уплате с образовавшейся суммы (т.е. + высчитанные налоги и другие отчисления с суммы, полагающейся для, возмещения в пользу истца), освободить истца от полагающихся исчислений с суммы, полагающейся для выплаты в пользу истца, полагающиеся выплаты, исчисления взыскать с ответчика - ГИС, произвести за счет ответчика.
Расчет просрочки выплаты по формуле: S = Sо х (1 + 2%)n + 3%
5. Взыскать в пользу истца, Билецкой Иванны Георгиевны, с ответчика ГИС одним платежом с 5-го (с пятого рабочего) дня или с 8-го (с восьмого календарного) дня с даты вынесения судом решения, денежные средства за явно понесенные истиом неизбежные расходы из-за ответчика - ГИС до обращения в суд и в период обжалования в судах бездействия, действия, и в частности необоснованное, противоправное, не действительное Постановление ГИС от 29.09.2016г. №51259786/17 (об открытии исполнительного производства по противоправному принудительному взысканию с истца и уже противоправно, необоснованно взысканных с пенсии истца отсутствующего, не соответствующего фактическим обстоятельствам долга в размере - 1288.80 грн., в итоге 1507,58грн. за период ведения СПД на едином налоге без наемных работников с 07.07.2005г. по 14.03.2011г.) взыскать с учетом: Коэффициента инфляции (из-за удешевления, обесценивания денег), подлежащая неустойка в виде: 3% инфляционных (годовых), 20% штрафа за образовавшегося у ответчика долга перед истцом за явно и очевидно понесенные расходы истцом из-за ответчика и 2% пени ежедневных за просрочку основной суммы перед истцом за понесенные истцом неизбежные расходы из-за ответчика, при том, Прошу взыскать без каких - либо исчислений + сумму любого налога, который может подлежать к уплате с образовавшейся суммы (т.е. + высчитанные налоги и другие отчисления с суммы, полагающейся для возмещения в пользу истца), полагающиеся исчисления взыскать ;С ответчика - ГИС, произвести за счет ответчика, взыскать с ответчика состоянием на декабрь2020г. в размере не менее - 20 212,33 грн. (двадцать тысяч двести двенадцать грн. 33 коп.)
2) Взыскать судом в пользу истца, Билецкой Иванны Георгиевны, с ответчика - ГИС одним платежом за каждый день просрочки выплаты с начала момента просрочки сумму выплаты ответчиком истцу за явно понесенные истцом неизбежные расходы из-за ответчика. со дня истечения срока для выплаты ответчиком истцу, а именно с 5-го (с пятого рабочего) дня или с 8-го (с восьмого календарного) дня с даты вынесения судом решения, до момента полного Фактического расчета ответчика с истцом (выплаты ответчиком истцу), с целью гарантированного и эффективности исполнения решения суда ответчиком перед истцом, во избежание затягивания времени, а именно путем начисления штрафных санкций на всю сумму полагающуюся к выплате ответчиком истцу в последующем с увеличением за каждый день просрочки по 2% пени ежедневных на всю последнюю просроченную, образовавшуюся сумму, полагающуюся к выплате ответчиком истцу + 3% на всю сумму по дату полного расчета ответчика с истцом при том, Прошу взыскать без каких - либо исчислений + сумму любого налога, который может подлежать к уплате с образовавшейся суммы (т.е. + высчитанные налоги и другие отчисления с суммы, полагающейся для возмещения в пользу истца), полагающиеся исчисления взыскать с ответчика - ГИС, произвести за счет ответчика.
Расчет просрочки выплаты по формуле: S = Sо х (1 + 2%)n + 3%
6. Признать незаконным, противоправным, не действительным, ничтожным и отменить, нарушающее законные права и гарантированные интересы истца - Постановление ГИС от 02.10.2013г. ВП №40011448. (потянувшее открытие и составление других незаконных Постановлений ГИС, в частности Постановление ГИС от 29.09.2016г. ВП №51259786) по принудительному исполнительному производству открытого незаконно, необоснованней противоправно государственным исполнителем ОСОБА_4 по противоправному, необоснованному заявлению от 30.09.2013г.. не полномочного заявителя, взыскателя УПФУ о принудительном взыскании с истца отсутствующего, не соответствующего фактически обстоятельствам долга за период ведения СПД на едином налоге без наемных работников с 07.07.2005г. по 14.03.2011г. в размере - 1288,80грн. на основании «Вымоги» №ф-47 УПФУ от 05.05.2011г., не являвшейся исполнительным документом (листом), не подлежащей исполнению, при наличии твердых доказательств об отсутствии у истца на законном уровне любых задолженностей, в т.ч. по ЕСВ.
7. Признать противоправным, не действительным, ничтожным и отменить, нарушающее законные права и гарантированные интересы истца - Постановление ГИС от 31.05.2016г. ВП. №51259786 (потянувшее открытие и составление других незаконных Постановлений ГИС, в частности Постановление ГИС от 29.09.2016г. ВП №51259786) по принудительному исполнительному производству открытого государственным исполнителем ОСОБА_2 по противоправному, заявлению, взыскателя - УПФУ о принудительном взыскании с истца отсутствующей задолженности, не соответствующей фактическим обстоятельствам за период ведения СПД на едином налоге без наемных работников с 07.07.2005г. по 14.03.2011г. в размере 1288,80грн. в размере - 1288,80грн., в то время как истцом 14.03.2011г. прекращено - СПД и с 14.04.2016г. истец пребывает в статусе пенсионерки, а размер пенсии меньше более чем в два раза прожиточного минимума и поскольку у истца на законном уровне отсутствовали и отсутствуют задолженности, поскольку у истца отсутствовали обязанности плательщика обязательных взносов, в т.ч. по ЕСВ. Соответствующие твердые, определяющие доказательства предоставлены в суд для суда и для ответчика.
Крім того, до позовної заяви позивачем було додано в тому числі, але не виключно клопотання:
- про звільнення від сплати судового збору за подання позовної з урахуванням важкого матеріального стану;
- про поновлення строку звернення до суду позовною заявою;
- про розгляд позовної заяви, поданої російською мовою, при необхідності, залучення безкоштовного перекладача;
- клопотання про залучення судом перекладача за рахунок держави або відповідача, у випадку, якщо це необхідно суду, з метою перекладу позовної заяви з російської мови (мови оригіналу) на українську мову.
Ухвалою суду від 28.12.2020 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотань про звільнення її від сплати судового збору, про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою, про розгляд позовної заяви поданої російською мовою, про залучення судом перекладача за рахунок держави або відповідача, у випадку, якщо це необхідно суду, з метою перекладу позовної заяви з російської мови (мови оригіналу) на українську мову із посилання на відповідні рішення Верховного Суду по іншим адміністративним справам де ОСОБА_1 є також позивачем.
За таких умов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був залишений без руху та позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
02.02.2021 року від позивача до суду надійшов уточнений адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 зазначила про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 28.12.2020 року.
Суд, дослідивши уточнений адміністративний позов, клопотання на усунення недоліків та інші матеріали адміністративного позову, вважає за необхідне зазначити наступне.
Так відповідно до п.п. 5 та 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
При цьому суд зазначає, що під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно процесуальних положень ч. 1 ст. 5 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, що повинно сприяти ефективному захисту порушених прав та інтересів, у тому числі з огляду на виконання рішення суду.
Суд зазначає, що позовні вимоги позивача у наданому уточненому позові були сформульовані нечітко, з порушенням правил будування речень, що повністю унеможливлює з`ясування судом змісту заявлених позовних вимог.
Крім того, суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють (частина третя статті 15 КАС України).
За приписами частини четвертої статті 15 КАС України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.
Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.
У разі, якщо скаржник не володіє (недостатньо володіє) українською мовою, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України "Про безоплатну правову допомогу" гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Водночас позивачем не було усунено зазначеного недоліку адміністративного позову та надано уточнену позовну заяву знову російською мовою.
При цьому суд зауважує, що залучення перекладача на стадії вирішення питання про відкриття провадження процесуальним законодавством не передбачено.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в ухвалі від 28 вересня 2020 року по справі №420/5247/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №420/5247/19 за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними постанов, вимоги та зобов`язання вчинити певні дії.
Крім того, суд також зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 287 КАСУ).
Як вбачається з матеріалів адміністративного позову позивач оскаржує постанови відповідача ВП №40011488 від 02.10.2013 року, ВП №51259786 від 31.05.2016 року та від 29.09.2016 року №51259786.
При цьому до суду для захисту своїх прав та інтересів позивач звернулась лише 22.12.2020 року, тобто з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України десятиденного строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 28.12.2020 року у задоволенні клопотання про поновлення позивачу строку звернення до суду було відмолено та зазначено про необхідність надання доказів поважності причин пропуску такого строку.
Позивачем 02.02.2021 року було повторно надано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено обставини, аналогічні вказаним у клопотанні, що було надано разом із позовом, яке судом було розглянуто, та за результатами розгляду якого позивачу було відмовлено у його задоволенні. Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що вона неодноразово зверталась до суду із позовом, однак, через різні підстави, в тому числі не усунення недоліків позовної заяви, судом поверталась її позовна заява у справі №815/893/17, а позовні вимоги у справі №420/5247/19 залишені без розгляду. Водночас, зазначені ухвали суду у справах №815/893/17 та №420/5247/19, на її думку, не позбавляють її права на повторне звернення до суду.
Судом згідно даних автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що 13.02.2017 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просила, в тому числі:
- визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси позивача, такою, що не відповідає вимогам закону - постанову ВП №40011488 від 02.10.2013 року з протиправного відкриття виконавчого провадження державним виконавцем ОСОБА_5 по протиправній заяві від 30.09.2013 року, за відсутності повноважень у стягувача, відповідача, УПФУ про примусове стягнення з позивача заборгованості у розмірі 1288,80 грн., на підставі протиправно складеної відповідачем незаконної, недостовірної, такої, що не відповідає вимогам закону, вимоги №ф-47 від 05.05.2011 року - яка не є виконавчим документом;
- визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси позивача, такою що не відповідає вимогам закону постанову від 31.05.2016 року ВП №51259786 виконавчої служби з відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Карамарковою Т.А. по заяві, за відсутністю повноважень у стягувача, відповідача УПФУ про примусове стягнення з позивача заборгованості (що не відповідає дійсності) у розмірі 1288,80 грн. на підставі виконавчого листа від 02.10.2015 року №815/5032/15 (який не підлягає виконанню), виданого 12.05.2016 року Одеським окружним адміністративним судом; та інші постанови, які виявляться та будуть відкриватися, так як відсутні законі підстави для їх відкриття, складання, та дію;
- визнати незаконною, протиправною, такою, що порушує права та інтереси, та такою, що не відповідає вимогам законодавства України та принципам верховенства права постанову від 29.09.2016 року №51259786, незаконно складену державним виконавцем Карамарковою Т.А. про примусове стягнення з позивача пенсії, заборгованості (що не відповідає дійсності) в розмірі 1288,80 грн., по заяві не уповноваженого стягувача, відповідача УПФУ, на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2015 року № 815/5032/15 та про стягнення виконавчого збору у розмірі 128,88 грн., видатки на проведення виконавчих дій у розмірі 89,90 грн., які всього у сумі складають 1507,58 грн. Постанова від 29.09.2016 року № 51259786 про незаконне стягнення з позивача пенсії і без того катастрофічно недостатньої, такої, що не забезпечує її життя.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року по справі №815/893/17 вищезазначені позовні вимоги ОСОБА_1 було залишено без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.
Постановою Верховного Суду від 08 травня 2019 року по справі №815/893/17, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі №815/893/17 в частині залишення позовної заяви без розгляду було скасовано та направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
У постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року зазначено, що судами не перевірено чи були направлені відповідачем спірні постанови на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Докази надіслання Білгород-Дністровського міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області постанов про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача в матеріалах справи відсутні (пп.33, 34 постанови Верховного Суду).
Ухвалою суду від 17.07.2019 року по справі №815/893/17 адміністративний позов ОСОБА_1 був повернутий позивачу у зв`язку із невиконанням позивачем ухвали про залишення позову без руху від 17.07.2019 року, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 року та ухвалою Верховного суду від 10 вересня 2019 року.
05.09.2019 року позивач повторно звернулась з аналогічними позовними вимогами до Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5247/19.
Ухвалою суду від 10.09.2019 про відкриття провадження у справі, судом на виконання постанови Верховного Суду від 08 травня 2019 року по справі №420/5247/19 було зобов`язано позивача надати до суду докази отримання оскаржуваних постанов та зобов`язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень ВП №40011448; ВП№51259786, з доказами отримання оскаржуваних постанов позивачем.
20 вересня 2019 року згідно бази даних автоматизованої системи Діловодство спеціалізованого суду позивачем надані докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.05.2016 року ВП №51259786, а саме: постанова про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 від 29.06.2019 року ВП №51259786 в сумі 1288,80 грн., виконавчий збір у розмірі 128,80 грн., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 89,90 грн., а саме: копія конверту, результати пошуку на сайті Укрпошта про те, що поштове відправлення вручено адресату 31.01.2017 року, що не заперечується позивачем.
Постанову про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 від 29.09.2019 року ВП №51259786 в сумі 1288,80 грн., виконавчий збір у розмірі 128,80 грн., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 89, 90 грн. позивач отримала 31.01.2017 року, про що свідчить копія конверту, результати пошуку на сайті Укрпошта про те, що поштове відправлення вручено адресату 31.01.2017 року та не заперечується позивачем.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №420/5247/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції в (м. Одеса) в частині позовних вимог про визнання постанов від 02.10.2013 року ВП №40011448; від 31.05.2016 року ВП №51259786; від 29.09.2016 року ВП №51259786 незаконними, протиправними та такими, що порушують права та інтереси, визнання відсутності заборгованості, стягнення заборгованості з урахуванням інфляційного коефіцієнту, штрафу та пені, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без розгляду.
Зазначена ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №420/5247/19 була залишена в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2020 року.
При цьому колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2020 року погодилася з висновками суду першої інстанції, що у позивача були відсутні об`єктивні перешкоди для вчасного звернення до суду, оскільки саме через неявку у судові засідання позивача без поважних причин первинний позов ОСОБА_1 (справа №815/3928/16) був залишений без розгляду, тобто з підстав, що безпосередньо від неї залежали, згодом інші позови були повернуті ОСОБА_1 через невиконання нею вимог ухвал про залишення позову без руху При цьому судова колегія зазначила, що позивач звернулася до суду з пропуском строку, вона не наводить та зі змісту матеріалів справи не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали їй своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про правильність рішення суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в частині оскарження постанов виконавчого провадження від 02.10.2013 року ВП №40011488, від 31.05.2016 року ВП №51259786, від 29.09.2016 року №51259786.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Як вбачається зі статті 122 КАС України початок строку звернення починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав. При цьому, в даному випадку мова йде не про те, коли особа отримала особисто рішення суб`єкта владних повноважень, а про те, коли вона фактично дізналася про наявність такого рішення, яке порушує її права та охоронювані законом інтереси.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Це питання регулюється національним законодавством, тлумачиться Верховним Судом України (справа № 6-239цс14 від 04.02.2015 року, справа № 6-738цс15 від 24.06.2015 року) та у рішеннях Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним.
Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (2009) ЄСПЛ зазначає, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Однак це право не є абсолютним та воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (також наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року ).
Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Суд зазначає, що винесення Одеським окружним адміністративним судом рішень у справах №815/893/17 та №420/5247/19, а саме повернення позивачу адміністративного позову та залишення без розгляду адміністративного позову в частині, не може бути поважною причиною для звернення позивача до того ж самого суду з такими ж вимогами з пропуском законодавчо встановленого строку в іншій адміністративній справі.
Згідно приписів частини 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Також згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивач судовий збір за звернення до суду з даним позовом не сплатила. При цьому, ОСОБА_1 було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Зазначене клопотання вмотивоване, зокрема, тим, що позивач є пенсіонером за віком, належить до категорії непрацездатного, малозабезпеченого населення, має тяжкий стан здоров`я та потребує постійного стороннього догляду й значних витрат на лікування. Вказує, що вона позбавлена можливості сплатити судовий збір з огляду на низький рівень доходу, єдиним джерелом якого є виплата пенсії.
Ухвалою суду від 28.12.2020 року позивачу було відмолено у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору та зазначено про необхідність надання до суду доказів сплати судового збору або доказів скрутного матеріального стану.
Позивачем на виконання ухвали суду від 28.12.2020 року було повторно заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору з підстав, аналогічним зазначеним раніше.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі ЗУ № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі ЗУ № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, для звільнення від сплати судового збору особа, яка подає адміністративний позов має довести існування таких фінансових труднощів та такий власний стан матеріального (майнового) забезпечення, що надають суду підстави звільнити позивача від сплати судового збору.
Позивачем до суду було надано копії довідок про доходи, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Водночас довідки Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не є документами, із яких можливо встановити всю суму доходу позивачки за попередній календарний рік. Зазначеним документом констатується лише факт нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком за відповідний період.
Отже, до клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачкою не додано достатніх доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення її від сплати судового збору, враховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік. Таким доказом може слугувати довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в ухвалі від 07 грудня 2020 року по справі №420/5247/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі №420/5247/19.
Крім того суд зазначає, що прийняття рішення щодо звільнення сторони від сплати судового збору чи відстрочення його сплати є правом суду. Невмотивоване звільнення від сплати судового збору, на думку суду, може утворювати умови для дискримінаційного становища інших суб`єктів звернення до суду.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість повторного клопотання позивача щодо звільнення її від сплати судового збору, у зв`язку із чим останнє задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 241, 242, 243, 248, 256, 293, 295 КАС України, суддя,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Білостоцький