Справа № 460/4960/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4960/20 пров. № А/857/15917/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, головуючий суддя Щербаков В.В., ухвалене у м. Рівне, повний текст якого складено 21.10.2020 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТУ ДСА України в Рівненській області, в якому просив визнати протиправними дії в прийнятті рішення №633-05/20 від 29.05.2020 року щодо відмови у виплаті вихідної допомоги; зобов`язати нарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі 10 розмірів заробітної плати за останнім місцем роботи судді саме за рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області, а не за рахунок коштів бюджетних програм для забезпечення виконання рішень судів або бюджетної програми 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 12.08.2015 року він, на підставі постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 року №636-VIII, вийшов у відставку та був звільнений з посади судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, однак, вихідна допомога, передбачена Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 року, відповідачем протиправно не виплачена. У зв`язку з чим, він звернувся із відповідною заявою до ТУ ДСА в Рівненській області, проте рішенням від №633-05/20 від 29.05.2020 року відповідачем відмовлено у задоволенні такої заяви з підстав відсутності правових підстав для виплати зазначеної вихідної допомоги.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач вийшов у відставку під час дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453, а після ухвалення рішення Конституційним Судом України від 15.04.2020 року №2-р(ІІ)/2020 він набув право на отримання вихідної допомоги відповідно до ст. 136 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.03.2014 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, звернувся із заявою до Вищої ради юстиції та Голови Верховної Ради України про відставку.

12.08.2015 року наказом Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №43-к, відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, ст. 111 Закону №2453-VI, ст. 83 КЗпП України та на підставі постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 №636-VIII, ОСОБА_1 відраховано зі штату Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з посади судді та проведено повний розрахунок.

Таким чином, підставою для припинення повноважень судді ОСОБА_1 є постанова Верховної Ради України від 16.07.2015 року №636-VIII, а підставою для припинення трудових відносин (вихід у відставку) наказ Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12.08.2015 року №43-к.

08.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТУ ДСА в Рівненській області про нарахування та виплату вихідної допомоги в розмірі 10 розмірів заробітної плати судді за останнім місцем роботи судді.

Рішенням у формі листа від 29.05.2020 року №633-05/20 ТУ ДСА в Рівненській області відмовлено у задоволенні заяви позивача за відсутності на те належних правових підстав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звільнено з посади судді 16.07.2015 року, тобто у той час, коли право на вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, передбачене статтею 136 Закону №2453-VI, не існувало, оскільки дана норма виключена положенням Закону №1166-VII.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України однією з підстав звільнення судді з посади органом, що його обрав або призначив, є подання суддею заяви про відставку.

Згідно частин 1, 3, 4 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла на момент виходу позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відповідно до частин 2, 6 статті 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 01 квітня 2014 року, було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: виключено статтю 136 даного Закону, в якій зазначалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року №2-р(ІІ)/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27 березня 2014 року №1166-VII.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року №2-р(ІІ)/2020 встановлено, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27 березня 2014 року №1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (16.07.2015 року).

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідач при розгляді заяви про виплату вихідної допомоги позивачу, діяв з дотриманням вимог передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №460/4960/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Гуляк

Повний текст ухвали складено 05.02.2021 року.