Справа № 640/3062/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м. Київ № 640/3062/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «АТЕК»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «АТЕК» (далі також - позивач, ПрАТ «АТЕК») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.06.2019 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом безпідставно застосовано штраф за порушення ПрАТ «АТЕК» граничного строку сплати сум грошових зобов`язань по земельному податку з огляду на те, що камеральна перевірка податкових декларацій позивача була проведена контролюючим органом з порушенням норми ст. 102 Податкового кодексу України, тобто після спливу 1095 днів, які надаються законодавством контролюючому органу для визначення суми грошових зобов`язань платників податків, а відповідно і застосування штрафних санкцій згідно ст. 126 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі №640/3062/20 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання.

Від представника ГУ ДПС у м. Києві через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву з додатковими матеріалами (витягами з інтегрованої картки платника земельного податку з юридичних осіб - ПрАТ «АТЕК» за період з 31.12.2014 по 31.12.2019. Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що підставою для застосування штрафних санкцій до ПрАТ «АТЕК» згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення стали випадки несвоєчасної сплати позивачем сум самостійно визначених податкових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб. Так, за результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт від 02.05.2019 №001748/26-15-12-12-12/240112 та винесено податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №.

14.09.2020 судом було ухвалено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 28.09.2020 суд на підставі ч. 3 ст. 194, ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив про подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02.05.2019 працівником Головного управління ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка, предметом якої було питання дотримання ПрАТ «АТЕК» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати до бюджету сум податкових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб. За результатами такої перевірки складений акт від 02.05.2019 за №001748/26-15-12-12-12/240112 (далі - акт камеральної перевірки).

Відповідно до тексту цього акта камеральної перевірки, такою перевіркою встановлено порушення ПрАТ «АТЕК» граничних строків сплати самостійно узгоджених сум грошових зобов?язань по земельному податку з юридичних осіб, визначених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

А саме, за даними таблиці, наведеної в тексті акта перевірки, ПрАТ «АТЕК» були порушені граничні строки сплати узгоджених сум грошових зобов`язань по земельному податку, визначених ним у наступній поданій податковій звітності:

- у податковому розрахунку реєстр. № від 10.02.2014 задекларовані суми податкового зобов`язання у розмірах по 294 766,25 грн. були сплачені лише 21.02.2019 (тобто, з простроченням на 1235 днів);

- у податковому розрахунку реєстр. № від 02.03.2015 задекларовані суми податкового зобов`язання у розмірах по 294 766,30 грн. і 294 766,25 грн. були сплачені лише 21.02.2019 (тобто, з простроченням на 1235, 1210, 1179, 1149 і 1118 днів);

- у податковому розрахунку реєстр. № від 14.02.2013 задекларовані суми податкового зобов`язання у розмірах по 294 766,30 грн. і 294 766,25 грн. були сплачені лише 21.02.2019 (тобто, з простроченням на 1235 днів);

- у декларації реєстр. № від 14.02.2012 задекларовані суми податкового зобов`язання у розмірах по 294 766,30 грн. і 294 766,25 грн. були сплачені лише 21.02.2019 (тобто, з простроченням на 1235 днів);

- у податковому розрахунку реєстр. № від 22.02.2016 задекларована сума податкового зобов`язання у розмірі 411 755,05 грн. була сплачена лише 21.02.2019 (тобто, з простроченням на 1087 днів).

04.06.2019 на підставі цього акта камеральної перевірки Головне управління ДФС у м. Києві прийняло оспорюване у справі податкове повідомлення-рішення форми «Ш» за №, яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати сум грошових зобов`язань за платежем «земельний податок з юридичних осіб» (код « 18010500») у розмірі 12 497 173,15 грн. всього на строки від 1087 до 1235 календарних днів, нарахувало позивачу штраф у сумі 2 499 434,63 грн. (що, складає 20% від суми несвоєчасно сплачених грошових зобов`язань).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 № протиправним, позивач звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, у п. 287.3 ст. 287 ПК України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

У силу приписів пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття контролюючим органом оспорюваного рішення), контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПК України).

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Дослідивши та проаналізувавши надані відповідачем витяги з інтегрованої картки платника податку суд встановив внесення органом ДФС до такої інтегрованої картки інформації про погашення задекларованих платником (ПрАТ «АТЕК») у податкових розрахунках (деклараціях) з реєстр. № від 10.02.2014, № від 02.03.2015, № від 14.02.2013, № від 14.02.2012 і № від 22.02.2016 за рахунок сплачених коштів 21.02.2019.

Такі обставини, що також зафіксовані у тексті акта камеральної перевірки, позивач у своїй позовній заяві не заперечував. Водночас позивач посилався на те, що при проведенні камеральної перевірки та прийнятті податкового повідомлення-рішення від 04.06.2019 орган ДФС не взяв до уваги строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій. Так, в даному випадку оскільки акт камеральної перевірки охоплює період з 14.02.2012 по 22.02.2016 року, то граничним терміном протягом якого контролюючий орган мав право на застосування штрафних санкцій згідно із ст. 126 ПК України був період з 10.02.2017 по 22.02.2019.

З цього приводу суд зазначає наступне.

В силу припису п. 114.1 ст. 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Аналізуючи зміст наведеної норми ст. 102 ПК України Верховний Суд під час розгляду податкового спору дійшов висновку, що перебіг строку в 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань (постанова ВС від 05.07.2019 №820/11541/13-а).

Під час судового розгляду даної справи відповідач не навів суду пояснень та не довів документально обставини дотримання ГУ ДФС у м. Києві строку давності, визначеного ст. 102 ПК України, при нарахуванні позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ним сум земельного податку по податкових розрахунках з реєстр. № від 10.02.2014, № від 02.03.2015, № від 14.02.2013, № від 14.02.2012 і № від 22.02.2016.

У зв?язку з цим суд погоджується з доводами позивача, що нарахування штрафних санкцій, визначених у податковому повідомленні-рішенні від 04.06.2019, здійснювались контролюючим органом поза межами строку 1095 днів, тобто, з порушенням приписів ст. ст. 102, 114 Податкового кодексу України. Наведена обставина у свою чергу свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 04.06.2019 № та наявність підстави для скасування такого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявною у матеріалах справи квитанцією від 10.02.2020 №103/з3 підтверджено, що ПрАТ «АТЕК» під час звернення до суду з вказаними позовом сплатило судовий збір у розмірі 21 020 грн. Відтак, враховуючи суть та розмір заявлених і фактично задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у зазначеній сумі коштів за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «АТЕК» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 04.06.2019 №.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «АТЕК» (, адреса: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 83) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 21 020 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок