Справа № 380/4674/20
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року справа №380/4674/20

зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Тронка О.В.,

за участю представників сторін:

позивача Петришина А.М.,

відповідача Гордєєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною (нечинною) та скасування ухвали, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Львівської міської ради (місцезнаходження: пл.Ринок, 1, м.Львів, 79000; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), в якій просить визнати протиправною (нечинною) та скасувати ухвалу Львівської міської ради №5966 від 21.11.2019, 22 сесії 7-го скликання Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 зобов`язано Львівську міську раду розглянути на черговій сесії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,10 га, що розташована між будинками по АДРЕСА_4 . Однак ухвалою Львівської міської ради №5966 від 21.11.2019 вирішено надати земельну ділянку, на яку претендує позивач, іншій особі, а саме ОСОБА_2 . Позивач вважає таку ухвалу протиправною та такою, що порушує його першочергове право на отримання земельної ділянки як учаснику бойових дій. Просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивач помилково вважає, що земельна ділянка, з приводу якої він звертався, а також земельна ділянка, з приводу якої звертався гр. ОСОБА_2 є однією і тою самою ділянкою, оскільки зазначені земельні ділянки відрізняються не лише площею, а й місцем розташування на місцевості. Таким чином, при прийнятті вказаної ухвали Львівська міська рада діяла в межах повноважень, враховуючи інтереси мешканців територіальної громади м.Львова. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від третьої особи жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою судді від 06.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 09.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 ) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

28 серпня 2015 року ОСОБА_1 звертався до Львівської міської ради з клопотанням щодо безоплатної передачі земельної ділянки та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться поміж будинком за адресою: АДРЕСА_3 та будинком за адресою: АДРЕСА_5 .

29 вересня 2015 року управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради скерувало на адресу позивача лист №2403-3вих-3147, в якому повідомило позивача, що його клопотання розглянуто і для винесення клопотання на сесію необхідно подати документи, передбачені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.08.2014 №605 Про затвердження інформаційних та технологічних карток адміністративних послуг, які надає Львівська міська рада.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Інструментальне-10, ОСОБА_3 про зобов`язання до вчинення дій - відмовлено повністю.

18.12.2019 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 461/4544/18 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Львівську міську раду розглянути на черговій сесії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,10 га, що розташована між будинками по АДРЕСА_4 . В решті позову відмовлено.

Ухвалою Львівської міської ради 22 сесії 7 скликання від 21.11.2019 №5966 «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 » надано громадянину ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0225 га на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель житлової та громадської забудови.

Позивач, вважаючи таку ухвалу протиправною та такою, що порушує його першочергове право на отримання земельної ділянки, як учаснику бойових дій, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною 1 статті 38 Земельного кодексу України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Згідно з ст.40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Пунктом "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. "г" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За змістом статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд зазначає, що розпорядження землями, які перебувають у комунальній власності, в тому числі надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки покладено на відповідну сільську, селищну, міську раду, у даному випадку - Львівську міську раду.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, наведеними положеннями Земельного кодексу України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналізуючи зміст наведених норм, суд звертає увагу, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним із етапів погодження і оформлення документів, який відповідно до вимог чинного законодавства є необхідним для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. У свою чергу, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою.

Як вже встановлено судом, відповідно до ухвали Львівської міської ради від 21.11.2019 №5966 громадянину ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0225 га на АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх переведенням до земель житлової та громадської забудови.

Суд звертає увагу на те, що статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок та не передбачено обмежень щодо кількості можливих звернень до уповноважених органів про надання дозволів на розробку проектів землеустрою на одну і ту ж земельну ділянку. При цьому, вказана норма не містить якихось особливих вказівок чи алгоритму дій державного органу у разі отримання від кількох громадян клопотань про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення у власність щодо однієї земельної ділянки.

Можливість органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою обмежена вичерпним переліком підстав. Тобто, у разі відсутності таких підстав, відповідний повноважний орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування може прийняти рішення лише про надання такого дозволу.

В даному випадку, позивачем не надано доказів наявності у відповідача передбачених законом підстав для відмови у наданні третій особі дозволу на виготовлення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку. Не виявлено таких підстав також і судом під час розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 мають рівне право виготовити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Таким чином, суд вважає, що у Львівської міської ради не має підстав вважати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак відсутнє порушення права позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 в справі № 463/3375/15-а.

Окрім того, судом встановлено, що земельна ділянка, з приводу якої звертався гр. ОСОБА_1 , є ділянкою орієнтовною площею 0,1000 га на АДРЕСА_3 . При цьому, земельна ділянка, щодо якої надано дозвіл ОСОБА_2 це земельна ділянка за тією ж адресою, однак площею 0,0225 га, яка надавалась ОСОБА_2 , як власнику об`єкта нерухомого майна для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та доказів на їх підтвердження, суд прийшов до висновку, що ухвалу Львівської міської ради від 21.11.2019 №5966 Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому у задоволенні позовної вимоги про визнання її незаконною та скасування слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2021 року.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна