Справа № 818/968/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р.Справа № 818/968/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , П`янової Я.В. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.

прокурора - Хряка О.О.

представника позивача - Пишного Р.Ю.

представника відповідача - Похилько Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року (суддя Бондар С.О.; м. Суми; повний текст рішення складено 10.02.2020) по справі № 818/968/16

за позовом Головного управління ДПС у Сумській області, Заступника прокурора Сумської області в інтересах Головного управління ДПС у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", в якому позивач просив суд стягнути з відповідача за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків податковий борг податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в сумі 6591081,38 грн. та земельного податку з юридичних осіб в сумі 5102724,70 грн.

20.01.2017 до Сумського окружного адміністративного суду звернувся заступник прокурора Сумської області з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про стягнення на користь місцевого бюджету м. Суми податкового боргу за період з 01.07.2016 по 30.11.2016 по земельному податку з юридичних осіб у сумі 1 178 907,46 грн. та податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб у сумі 15 145 915,25 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 провадження у адміністративних справах за вказаними позовними вимогами були об`єднані в одне провадження (т.1 а.с.212).

В подальшому провадження у справі було зупинено ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 до набрання законної сили рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/247/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги в частині (т.2 а.с.67).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 провадження у справі поновлено та замінено позивача по справі - Державну податкову інспекцію у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Сумській області ().

Враховуючи часткове погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (надалі також - відповідач - ТОВ "СМНВО") боргу, Головне управління ДПС у Сумській області (надалі також - позивач, ГУДПС у Сумській області), з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило суд стягнути з відповідача за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків, на користь місцевого бюджету м. Суми податковий борг з орендної плати з юридичних осіб в сумі 15839024,75 грн. та земельного податку з юридичних осіб в сумі 5003849,64 грн. (т. 3 а.с. 123-124)

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області, заступника прокурора Сумської області в інтересах Головного управління ДПС у Сумській області - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (8) за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків, податковий борг:

- з орендної плати з юридичних осіб в сумі 15 839 024,75 грн. на користь місцевого бюджету м. Суми на р/р UA0018540, отримувач - Сумська міська отг18010600, код отримувача 37970593, код класифікації доходів 18010600;

- земельного податку з юридичних осіб в сумі 5 003 849,64 грн. на користь місцевого бюджету м. Суми на р/р UA0018540, отримувач - Сумська міська отг18010500, код отримувача 37970593, код класифікації доходів 18010500.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття при неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 та відмовити у задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Сумській області.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що податкові вимоги ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 11.02.2016 № 1065-23 та від 13.04.2016 № 4450-23, які слугували підставою для звернення до суду з цим позовом в силу приписів пп. 60.1.4 та пп. 60.1.5 п. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України, є відкликаними з 07.10.2019 - з дня надходження на адресу ТОВ "СМНВО" податкової вимоги ГУ ДПС у Сумській області від 20.09.2019 № 197-10, виданої на виконання судового рішення у справі № 818/247/17, яким частково скасовано податкову вимогу № 1065-23 від 11.02.2016, та з 06.02.2017 - з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 818/1117/16, яким скасовано вимогу від 13.04.2016 форми "Ю" № 4450-23. Отже, відповідач вважає, що скасовані податкові вимоги як акти суб`єкта владних повноважень не можуть породжувати будь-яких правових наслідків з моменту їх прийняття, окрім тих які пов`язані з їх протиправністю, та не можуть слугувати підставою для вжиття заходів щодо стягнення податкового боргу. З цих підстав відповідач вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з ТОВ "СМНВО" податкового боргу у зв`язку з дотриманням на дату звернення з позовом до суду строку вручення відповідачу податкової вимоги від 11.02.2016 № 1065-23 та не зважаючи на відкликання цієї вимоги з 07.09.2019, помилковими. Крім того відповідач посилається на відсутність підстав для представництва прокурором в суді суб`єкта владних повноважень. Вказує, що прокурором не обґрунтовано наявність підстав для представництва прокурором в суді позивача, а також не надано доказів порушення або загрози порушення інтересів держави у спірних правовідносинах чи доказів нездійснення або неналежного здійснення цих інтересів таким суб`єктом. При цьому, відповідач наголошує. що на дату звернення до суду прокурора з цим позовом, ДПІ у м. Сумах були вжиті заходи щодо стягнення з ТОВ "СМНВО" податкового боргу, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження у справі № 818/968/16. На вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги та відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ "СМНВО" про залишення без розгляду позовної заяви заступника прокурора внаслідок порушення норм процесуального права прийняв незаконне судове рішення, що підлягає скасуванню на підставі ст. 319 КАС України. Також відповідач посилається на безпідставне стягнення судом суми податкового боргу з орендної плати у загальному розмірі 4 224 259,14 грн. Вказує, що визначена ТОВ "СМНВО" в податковій декларації з плати за землю за 2016 рік № 901746351 від 16.02.2016 щомісячна сума орендної плати у розмірі 3 016 117,7 грн. не набула статусу податкового боргу, оскільки платником до настання граничного строку сплати податкового зобов`язання подано уточнюючий розрахунок за 2016 рік № від 06.04.2016, яким зменшено щомісячну суму орендної плати до 2 312 074,57 грн.

Заступником прокурора Сумської області подано відзив на апеляційну скаргу в якому, заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, просить суд апеляційної інстанції в її задоволенні відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує, що на момент формування податкової вимоги від 11.02.2016 податковий орган діяв у межах своїх повноважень, оскільки ще не існувало судових рішень у справах № 818/2670/15, № 818/247/17. Вважає, що скасування податкової вимоги від 11.02.2016 за №1065-23 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 2 106 403,79 грн. не може впливати на обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення податкового боргу за узгодженими податковими деклараціями платника податків по орендній платі і землю за 2016 рік, оскільки по-перше рішення суду, яке набрало законної сили прийнято після відкриття провадження у цій справі, по-друге податкова вимога від 11.02.2016 за № 1065-23 в частині наявності боргу на суму 7 498 56,41 грн. судом не скасовувалась та незаконною не визнавалась, тобто була обґрунтованою та чинною. Прийняття податковим органом нової податкової вимоги від 20.09.2019 № 197-10 на загальну суму 121 767 536,16 грн. у відповідності до положень п. 60.1.5. п. 60.1 ст. 60 ПК України зумовлено виконанням рішення суду у справі № 818/247/17, що не може впливати на пред`явлені податковим органом 2016-2017 році позовні вимоги, оскільки нова вимога буде застосовуватись до правовідносин щодо стягнення не пред`явленого до суду наявного боргу платника податків після спливу 60 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги та за яким не сплинуло 1095 днів. Також прокурор вважає хибними твердження апелянта про відсутність підстав для представництва прокурором в суді суб`єкта владних повноважень, оскільки до моменту звернення прокурора до суду позовну заяву податковим органам не пред`явлено, жодних заяв про збільшення суми позовних вимог у межах розгляду справи № 818/968/16, що була внесена до суду щодо стягнення податкової заборгованості за деклараціями з орендної плати за землю та земельного податку за 2016 рік не заявлено. Як причину своєї бездіяльності ГУ ДФС в Сумській області зазначає відсутність коштів для сплати судового збору за подання позову. Водночас, Головне управління не надає доказів вчинення дій щодо відновлення інтересів держави та стягнення боргу, а саме: звернення до суду з клопотаннями про розстрочення чи відстрочення сплати судового збору чи звернення до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості та повернення позову у зв`язку з несплатою судового збору тощо. Отже, прокурором зроблено висновок, що така поведінка органу влади підтверджує відверте небажання здійснювати захист державних інтересів та дотримуватись встановлених положень ст. 19 Конституції України, що в свою чергу свідчить про необхідність та обов`язок прокурора здійснити виконання положень Конституції України і Закону України «Про прокуратуру» та здійснити такий захист інтересів держави, шляхом пред`явлення до суду відповідного позову.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 замінено відповідача по справі № 818/968/16 - Головне управління ДПС у Сумській області (ідентифікаційний код 43144399), на правонаступника - Головне управління ДПС у Сумській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43995469).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, прокурора та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 30.06.2016 по 30.11.2016 року ТОВ СМНВО нараховано податкових зобов`язань (основний платіж) з орендної плати за 2016 рік в загальній сумі 15839024,75 грн. відповідно до податкових декларацій № від 16.02.2016 на суму 15839024,75 грн.

Щодо боргу по земельному податку, судом встановлено, що в період з 06.04.2016 по 30.11.2016 року ТОВ СМНВО нараховано податкових зобов`язань (основний платіж, штрафні санкції та пеня) з земельного податку за 2016 рік в загальній сумі 5003849,64 грн. відповідно до податкових декларацій: № від 06.04.2016, № від 06.04.2016 та № від 30.05.2016 на загальну суму 4998277,13 грн.; а також відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 16.08.2016 на суму 510,00 грн.

Крім того, в період з 06.04.2016 по 30.11.2016 була нарахована пеня з земельного податку в сумі 5062,51 грн.

У зв`язку з несплатою зазначеної суми боргу в добровільному порядку, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має податковий борг за узгодженим грошовим зобов`язанням з орендної плати з юридичних осіб в сумі 15 839 024,75 грн., земельного податку з юридичних осіб в сумі 5 003 849,64 грн., а позивач дотримався процедури її стягнення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, визначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Підпунктом 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається, зокрема, при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом. При нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до пункту 129.3 ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

За приписами п. 129.4 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За приписами п.п. 95.1-95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Судом встановлено, що у відповідності до вимог ст.ст. 286, 287 ПК України товариством СМНВО подано до ДПІ в м. Сумах звітну річну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) за 2016 рік від 06.04.2016 № , та звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата) за 2016 рік від 16.02.2016 № , якою самостійно задекларовано грошове зобов`язання у розмірі 36 193 413,12 грн.

Крім того, відповідачем було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата) за 2016 рік від 06.04.2016 № , згідно якої товариством було зменшено самостійно узгоджене грошове зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2016 рік на суму 8 448 518,28 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою, ТОВ СМНВО нарахована пеня на суму сплаченого та/ або погашеного податкового боргу за кожний календарний день прострочення у його сплаті на загальну суму 70 388,96 грн., а саме: з орендної плати в сумі 65 326,45 грн. та з земельного податку в сумі 5062,51 грн.

Також у зв`язку з тим, що ТОВ СМНВО не було своєчасно подано податкові декларації з плати за землю (земельний податок) на 2014-2016 роки ДПІ у м. Сумах проведено камеральну перевірку та складено акт від 27.07.2016 № 2108/18-19-12-03/34013028.

За наслідками перевірки встановлені порушення вимог п. 286.4 ст. 286 ПК України та прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № про застосування штрафу у розмірі 510 грн.

Законність та обґрунтованість прийняття податковим органом вказаного рішення підтверджено у судовому порядку за наслідками розгляду справи № 818/1100/16 за позовом товариства СМНВО до ДПІ у м. Сумах про скасування податкового повідомлення-рішення. Прийнятим судовим рішенням у задоволенні позовних вимог відмовлено, рішення суду набрало законної сили.

Отже, згідно з обліковою карткою платника податку, за відповідачем станом на 19.12.2016 рахувалася податкова заборгованість за платежами: - земельний податок з юридичних осіб внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань за податковою декларацією з плати за землю за 2016 рік у сумі 1178907,46 грн.: основний платіж - 1173334,95грн., штрафні санкції - 510 грн., пеня - 5062,51 грн., яка підтверджується розрахунком суми податкового боргу, що виникла в результаті несплати самостійно визначених податкових зобов`язань згідно податкової декларації з плати за землю № від 06.04.2016; - орендна плата з юридичних осіб внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань за податковою декларацією з плати за землю за 2016 рік у сумі 15145915,25 грн.: основний платіж - 15080588,8 грн., пеня - 65326,45 грн., яка підтверджується розрахунком суми податкового боргу, що виникла в результаті несплати самостійно визначених податкових зобов`язань згідно звітної податкової декларації з орендної плати № від 16.02.2016, уточненої № від 06.04.2016.

У встановлені законодавством строки зазначені податкові зобов`язання відповідачем не було сплачено.

Враховуючи наявність податкового боргу, ДПІ у м. Сумах вжито заходи, передбачені законодавством України щодо погашення даного боргу. Зокрема, на юридичну адресу відповідача надсилались податкові вимоги форми Ю № 1065-23 від 11.02.2016 на суму 9 769897,07 грн. (отримана 16.02.2016) та № 4450-23 від 13.04.2016 на суму 4398723,73 грн. (отримана 18.04.2016), що підтверджується матеріалами справи.

Проте, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 у справі № 818/1117/16 позов ТОВ СМНВО до ДПІ у м. Сумах про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задоволено, вимогу від 13.04.2016 форми Ю № 4450-23 визнано протиправною та скасовано.

Згідно ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 постанова Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 залишена без змін.

Також, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 у справі № 818/247/17 визнана протиправною та скасована податкова вимога № 1065-23 від 11.02.2016 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій з орендної плати юридичних осіб у розмірі 2106403,79 грн.

Згідно постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 залишено без змін.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування в судовому порядку податкових вимог, у тому числі часткового скасування податкової вимоги від 11.02.2016, не можуть вплинути на обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з ТОВ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб та земельного податку з юридичних осіб, з таких підстав.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

За приписами п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що податкову вимогу від 11.02.2016 № 1065-23 в сумі 9769897,07 грн., яка отримана підприємством 16.02.2016, сформовано на підставі узгодженого податкового боргу з орендної плати юридичних осіб в сумі 7498466,41 грн. та за результатами перевірки ДПІ в м. Сумах, із прийняттям податкових повідомлень-рішень № /15657 від 27.04.2015 про сплату штрафу у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу в розмірі 246770,38 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності та № /15658 від 27.04.2015 про сплату штрафу у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу в розмірі 1859633,41 грн. за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, заборгованість за якими, на момент формування податкової вимоги, не була погашена.

У подальшому ТОВ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання оскаржено до суду податкові повідомлення-рішення на загальну суму 2106633,79 грн. (справа № 818/2670/15).

За наслідками розгляду справи постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016, позовні вимоги товариства задоволено, податкові повідомлення-рішення на загальну суму 2106633,79 грн. скасовано.

Отже, на момент формування податкової вимоги від 11.02.2016 та звернення до суду з цим позовом про стягнення податкового боргу податковий орган діяв у межах своїх повноважень, оскільки ще не існувало рішення суду яким би було скасовано податкові повідомлення-рішення № /15657 від 27.04.2015 про сплату штрафу у розмірі 246770,38 грн. та № /15658 від 27.04.2015 про сплату штрафу у розмірі 1859633,41 грн.

Більш того, в подальшому, штрафні санкції в сумі 246770,38 грн. та 1859633,41 грн. були виключені з ІКП 01.03.2016, що свідчить про відсутність відповідної заборгованості на цю суму у платника податків.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. При цьому у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше, ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі № 818/968/16 відкрито Сумським окружним адміністративним судом від 18.08.2016, отже норми визначені вищевказаним чинним законодавством дотримано і контролюючий орган мав всі права та підстави для звернення до суду із позовними вимогами про стягнення податкового боргу, оскільки з часу вручення податкової вимоги (16.02.2016) пройшло більше 60 календарних днів.

У зв`язку з цим умови, що зумовлюють наявність підстав для звернення до суду було виконано, а зменшення або збільшення податкового боргу з часу формування податкової вимоги до моменту звернення до суду не впливає на обґрунтованість та наявність підстав для стягнення наявної податкової заборгованості, у відповідності до положень п. 59.5 ст. 59 ПК України, з платника податків на час звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування податкової вимоги від 11.02.2016 за № 1065-23 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 2106403,79 грн. не може впливати на обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями платника податків по орендній платі за землю за 2016 рік, оскільки вимога від 11.02.2016 за № 1065-23 скасована лише у частині нарахування штрафних санкцій, а не в цілому, правомірність наявності у відповідача заборгованості на час звернення до суду з цим позовом не спростовано та не заперечується відповідачем.

Відтак, враховуючи наявність податкового боргу у ТОВ "СМНВО", що підтверджено матеріалами справи, а також враховуючи дотримання контролюючим органом порядку стягнення боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстави для стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб в сумі 15 839 024,75 грн., земельного податку з юридичних осіб в сумі 5 003 849,64 грн.

Доводи відповідача про те, що контролюючим органом не було враховано уточнюючий розрахунок за 2016 рік № від 06.04.2016, яким ТОВ "СМНВО" зменшило щомісячну суму орендної плати за 2016 рік з 3 016 117,76 грн. до 2 312 074,57 грн., що в подальшому призвело до безпідставного стягнення судом з підприємства суми податкового боргу з орендної плати у загальному розмірі 4 224 259,14 грн, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються наданим податковим органом до суду апеляційної скарги розрахунком суми заборгованості від 22.01.2021.

Щодо посилання відповідача на відсутність у прокурора повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Сумській області, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України одним із завдань прокуратури є здійснення представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У відповідності до вимог частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення прокурора до суду, далі - КАС України), з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3-4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції, чинній на час звернення прокурора до суду, далі - Закон №1697-VII), представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, за змістом норми, закріпленої у частині 3 статті 23 Закону №1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.

При цьому, на прокурора, який звертається до суду в інтересах держави у статусі позивача, покладається обов`язок зазначити в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту прокурором, а також вказати на відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або відсутність у нього повноважень щодо звернення до суду.

Висновки аналогічного характеру наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16 та від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

У зв`язку з тим, що декларації з плати за землю за 2016 рік подано відповідачем за місцезнаходженням земельних ділянок, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є ДПІ у м. Сумах, яка відповідно до ст. 20 ПК України має право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

У цій справі заступник прокурора Сумської області обґрунтовує інтереси держави тим, що контролюючим органом не було вжито заходів щодо стягнення зазначеної суми заборгованості зі сплати земельного податку та орендної плати з ТОВ СМНВО у судовому порядку. Як причину своєї бездіяльності ГУ ДФС в Сумській області зазначило відсутність коштів для сплати судового збору за подання позову. Водночас, Головне управління не надало доказів вчинення дій щодо відновлення інтересів держави та стягнення боргу, а саме: звернення до суду з клопотаннями про розстрочення чи відстрочення сплати судового збору чи звернення до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості та повернення позову у зв`язку з несплатою судового збору тощо. Отже прокурором зроблено висновок, що така поведінка органу влади підтверджує відверте небажання здійснювати захист державних інтересів та дотримуватись встановлених положень ст. 19 Конституції України, що в свою чергу свідчить про необхідність та обов`язок прокурора здійснити виконання положень Конституції України і Закону України «Про прокуратуру» та здійснити такий захист інтересів держави, шляхом пред`явлення до суду відповідного позову. Таким чином, через неналежне здійснення своїх повноважень органом стягнення інтересів держави залишаються незахищеними, тому виникла необхідність у пред`явленні адміністративного позову прокуратурою Сумської області.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999, звертаючись до суду, прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивач обґрунтував необхідність звернення до суду з позовом.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року по справі № 818/968/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 05.02.2021 року