Справа № 200/11981/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 р. Справа№200/11981/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати не в повному обсязі позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

В обґрунтування позову зазначає, що має статус учасника бойових дій та згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня кожного року у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року по справі № 3-р/2020.

Разом із цим у 2020 році відповідач сплатив разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1 390,00 грн замість 8 190,00 грн (5 мінімальних пенсій за віком).

2 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату невиплаченої разової грошової допомоги до 5-го травня у розмірі 6 800,00 грн.

Листом відповідача від 17 грудня 2020 року йому відмовлено у перерахуванні зазначеної допомоги у визначеному розмірі.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом (а.с. 1-3).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 12-13).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року зупинено провадження в адміністративній справі до набрання законної сили Рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20 (а.с. 19-20).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року поновлено провадження в адміністративній справі (а.с. 24).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ,, зазначивши, що за даними Військової частини НОМЕР_1 у 2020 році позивача включено до переліку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 5 травня як учасника бойових дій.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 позивачу було здійснена виплата разової грошової допомоги у розмір 1 390,00 грн шляхом перерахування коштів 9 квітня 2020 року платіжним дорученням № 533 на фінансові реквізити військового підрозділу - Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, для подальшого зарахування на особистий картковий рахунок позивача.

Зазначає, що Кабінетом Міністрів України не вносилися зміни до діючого законодавства стосовно перерахунку разової грошової допомоги, а тому вважає, що не порушував права позивача, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позові ОСОБА_1 (а.с. 16-17).

5 лютого 2021 року відповідачем було подано уточнений відзив на позовну заяву, вмотивований тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 позивачу було здійснена виплата разової грошової допомоги у розмір 1 390,00 грн шляхом перерахування коштів 24 червня 2020 року платіжним дорученням № 1229 на фінансові реквізити військового підрозділу - Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України для подальшого зарахування на особистий картковий рахунок позивача (а.с. 28-32).

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії УБД від 4 березня 2020 року (а.с. 4, 9).

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, , місцезнаходження: 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 27 ).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, в тому числі, пояснень сторін, 24 червня 2020 року на банківські реквізити ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), де проходив службу позивач, була перерахована разова грошова допомога до 5 травня в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року, - 1 390,00 грн - для подальшого зарахування на особистий картковий рахунок позивача

10 липня 2020 року Військовою частиною НОМЕР_3 на особистий рахунок позивача перераховано 1 390,00 грн (а.с. 8).

2 грудня 2020 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про проведення перерахунку та виплати йому невиплаченої частини щорічної грошової допомоги до 5 травня 2020 року у розмірі 6 800,00 грн (а.с. 5).

Листом Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради від 17 грудня 2020 року (вих. № 29-01-14/10428) позивача повідомлено, що разова грошова допомога до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1 390,00 грн була здійснена шляхом перерахування коштів 24 червня 2020 року платіжним дорученням № 1229 на фінансові реквізити військового підрозділу Краматорський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби для подальшого зарахування на особистий картковий рахунок позивача (а.с. 6-7).

Щодо розміру матеріальної допомоги управління зазначило, що керується у своєї діяльності законами та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України № 112 від 19 лютого 2020 року, яка не чинною не визнавалась (а.с. 16-17).

Будучи не згодним із відмовою відповідача перерахувати 6 800,00 грн (різниці між встановленого законом у 2020 році розміру допомоги до 5 травня (8 190,00 грн) та фактично сплачено позивачу (1 390,00 грн), позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пільги учасникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу"Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, на момент нарахування і виплати у квітні 2020 року позивачу одноразової грошової допомоги діяла ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року, яка передбачала розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових п`ять мінімальних пенсій за віком.

Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 1 січня 2015 року також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, відповідно до якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"», пунктом першим якої передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах, зокрема: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 390 гривень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пунктом 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, установленому статтею 8 Конституції України.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у 2020 році позивач набув право на грошову допомогу до 5 травня в редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV, яка передбачала розмір цієї допомоги - п`ять мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV) мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким законом є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із ч. 4 ст. 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Закон № 1058-ІV є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Таким чином, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 січня 2021 року (справа № 440/2722/20) .

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року 1 638,00 грн.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році становить 8 190,00 грн (1 638,00 грн х 5).

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті щорічної разової грошової допомоги в розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як встановлено судом сума недоплаченої позивачу допомоги до 5 травня 2020 року становить 6 800,00 грн.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі-Закон № 3674-VI, Закон України Про судовий збір).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява подана позивачем 21 грудня 2020 року (а.с. 1-3).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору встановлена - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи зміст позовних вимог позивача судовий збір підлягає сплаті у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови в перерахунку та здійсненні виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги за 2020 рік як учаснику бойових дій, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради сплатити ОСОБА_1 частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, розрахованої виходячи із розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, передбаченого ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум, - в розмірі 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн 00 коп.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23) на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна