Справа № 425/3327/20
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2021-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року Провадження №2-а/425/3/21

Справа№425/3327/20

місто Рубіжне, Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Окрошко О.О.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Шуваєва Володимира Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

03.12.2020 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 16.10.2020 відповідачем складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

У постанові серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі зазначено, що 09.10.2020 о 20-00 год., у м. Рубіжне водій, керуючи транспортним засобом, на вимогу поліцейського не пред,явив для перевірки документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.4. «а» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи, оскільки 09.10.2020 приблизно о 20-00 год. він перебував по проспекту Московському у м. Рубіжне, розмовляв по телефону на відстані 50 метрів від свого автомобілю, коли до нього підійшли поліцейські та запитали, кому належить автомобіль і чому він стоїть на тому місці. Він повідомив поліцейським, що автомобіль належить йому і зараз він від,їде з місця зупинки, після чого сів у свій автомобіль та почав рух транспортного засобу. Поліцейські на своєму автомобілі почали рух за його машиною і зупинили позивача, після чого відповідач почав вимагати від нього документи, що посвідчують особу. Він надав для ознайомлення відповідачу свій паспорт громадянина України, і відповідач повідомив, що автомобіль позивача перебував на зупинці у не відведеному для цього місці. На зауваження позивача про те, що його автомобіль був припаркований на забороненому місці зупинки транспортних засобів іншим водієм, а він лише прийшов його забрати, відповідач не звернув уваги та знов почав вимагати документи. Коли відповідач розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, останній вважав, що розглядається справа за вчинення ним правопорушення щодо паркування транспортного засобу в забороненому місці, у зв,язку з чим заявив клопотання про перенесення розгляду справи, але зрозумівши, що відповідач розглядає справу за ч.1 ст.126 КУпАП ( не надання посвідчення водія та документів про реєстрацію транспортного засобу), позивач пред`явив відповідні документи, але відповідач відмовився їх оглянути. Постанову серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. він отримав поштою 25.11.2020.

Позивач просить скасувати постанову серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 щодо нього про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 23.12.2020 прийнято цей позов до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився,надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву у визначений судом строк не надав. 28.12.2020 надав суду заяву про розгляд справи без його участі та відеозапис з місця події від 09.10.2020 та розгляду справи від 16.10.2020 (а.с. 26,27).

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 16.10.2020 поліцейським взводу № 2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Шуваєвим В.А. винесено постанову серії ДП 18 № 516277 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП (копія постанови - а.с. 6).

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 09.10.2020 та 16.10.2020 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-дисках (а.с. 27).

За результатами перегляду відеозаписів ,судом встановлено, що відеозапис зроблений 09.10.2020 містить фіксацію події, з якої вбачається, що на вимогу поліцейського позивач не пред`явив документи передбачені п. 2.1 ПДР України, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний талон на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. З відеозапису, зробленого 16.10.2020 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейського вбачається, що позивач не з,явився на розгляд справи відносно нього, за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому постанову серії ДП18 № 516277 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідач постановив у відсутність позивача.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом (а) пункту 2.4 ПДР України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст.251 КУпАП є відеозапис порушення з відео-реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

Так, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, який надано відповідачем та додано до матеріалів справи, вбачається, що позивач не пред"явив документи для перевірки на вимогу поліцейського, а також не з,явився в призначений час на розгляд справи до Управління патрульної поліції в Луганській області, а тому розгляд справи був проведений у відсутність позивача.

Посилання позивача на те, що він одразу надав на вимогу відповідача документи, а саме: посвідчення водія та реєстрацію транспортного засобу є повністю необґрунтованими, оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач виявив бажання надати документи для перевірки відповідачу лише після того, як останній почав розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Доводи позивача, про те що поліцейський не мав доказів вчинення ним правопорушення ,а тому неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності , не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові по справі № 127/19283/17 від 25.09.2019 в якій зазначено наступне.

« Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.»

Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи (постанова від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17).

Таким чином, позивачем не було доведено своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, в той час як відповідачем було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а тому дійшов висновку залишити оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, судові витрати, у разі прийняття судом рішення про залишення позову без задоволення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 139, 194, 257-263, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Шуваєва Володимира Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити , а постанову серії ДП18 № 516277 від 16.10.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 гривень - залишити без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційною інстанцією.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: поліцейський взводу № 2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Шуваєв Володимир Андрійович, адреса місцезнаходження: 93100, вулиця Штейгерська, 8, місто Лисичанськ, Луганської області.

Суддя В.В. Москаленко