Справа № 480/7181/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2021 року Справа № 480/7181/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7181/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Арма Інжинірінг" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними і просить скасувати, зазначаючи, що висновок відповідача про порушення вимог пп. «а» п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, пп. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, пп. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України не грунтується на вимогах закону та не відповідає фактичними обставинами справи.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Інтер Арма Інжинірінг» зменшено суму податкових зобов`язань з ПДВ за рахунок складеного та зареєстрованого в Єдиному реєстріподаткових накладних розрахунку коригування від 19.12.2019 №1 до податкової накладної від 28.09.2019 №5, сума ПДВ за якою не була включена до суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість жодної із звітних декларацій з ПДВ.
Перевіркою документів, а саме: видаткових накладних, сальдової відомості по бухгалтерському рахунку №361 «Розрахунки з покупцями та замовниками», акту звірки розрахунків з постачальником за період з 13.05.19 по 22.11.19, платіжних доручень, не підтверджено фактичного зменшення кількісних та вартісних показників реалізованої продукції всього на суму 3 511 080 грн., в т. ч. ПДВ 585 180 грн.
Листом від 09.07.2020 №23 позивач повідомив, що податкова накладна від 28.09.2019 №5 є помилковою. Розрахунок коригування від 19.12.2019 №1 складено до податкової накладної від 28.09.2019 №5.
Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «Моготекс-Сервіс», відповідач зазначив, що перевіркою господарських відносин, дослідженням їх реальності здійснення та повноти відображення в бухгалтерському обліку встановлено відсутність документального підтвердження реальності здійснення даних операцій.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Суд вважає, що висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, відповідно прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню, з огляду на таке.
Так, судом встановлено, що за наслідками господарської операції між позивачем та АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», ГПУ «Щебелинкагазвидобування» з продажу крану кульовогу МШК-500-63 ПГСП-НУ-Н-У1 позивачем була складена податкова накладна № 5 від 25.09.2019 року. 28.09.2019 позивачем за цією ж господарською операцією помилково була складена накладна № 5, у зв`язку з чим поданий розрахунок коригування до помилкової накладної № 5 від 28.09.2019 року з кодом причини коригування - 103 (графа 2.1 рядка 1 податкової накладної). Зазначені обставини відповідач у своєму відзиві також підтвердив, зауваживши при цьому, що у ТОВ «Інтер Арма Інжинірінг» згідно з вимогами п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України виникло податкове зобов`язання, яке не може бути відкориговане в сторону зменшення за відсутності факту зміни суми компенсації вартості раніше поставлених товарів, повернення товарів особі, яка їх надала, або повернення постачальником суми попередньої оплати товарів.
Податковий орган послався на норми податкового законодавсвта, зазначив, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами і доповненнями (далі - ПКУ) для цілей оподаткування платники податків зобов язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 ПКУ.
Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений ПКУ термін.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Пунктом 192.1 ст. 192 ПКУ передбачено можливість складання розрахунку коригування до податкової накладної у разі допущення платником податку помилок при її складанні, у тому числі не пов язаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.
Отже, у разі складання податкової накладної без факту здійснення господарської операції та її реєстрації в ЄРПН платник податку з метою виправлення помилки може скласти розрахунок коригування до неї.
У такому розрахунку коригування:
у полі «Дата складання» зазначається дата, на яку було виявлено помилку; у заголовній частині розрахунку коригування - дані із заголовної частини податкової накладної з індивідуальним податковим номером покупця на якого помилково (без факту здійснення господарських операцій) було складено податкову накладну;
у розділі Б - зі знаком «-» (виводяться в «0») відповідні показники усіх рядків податкової накладної, що коригується (кількість, обсяг постачання та сума ПДВ).
При цьому у графі 2.1 «код причини» розрахунку коригування зазначається код «103» (повернення товару або авансових платежів).
Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в ЄРПН отримувачем товарів/послуг, на якого була складена така податкова накладна.
Відтак, висновок податкового органу про порушення позивачем пп. «а» п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.п.192.1.1. п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України є помилковим.
Зі змісту відзиву на позов, вбачається, що в ході перевірки цих господарських відносин встановлено відсутність документального підтвердження реальності здійснення даних операцій, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 172047,00 грн. за грудень 2019 року.
Проте, зі змісту акта перевірки вбачається, що посадовими особами відповідача досліджувався значний обсяг бухгалтерський документів по вказаній господарській операції. При цьому як на порушення, що ставить під сумнів господарську операцію, відповідач, серед іншого, вказує на відсутність печатки постачальника TOB «МОГОТЕКС-СЕРВІС» на видаткових накладних.
Однак, такий висновок суперечить вимогам законодавства. Зокрема, ч.1 статті 58-1 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.
Також, частинами 3,4 цієїтієї ж статті визначено, що наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характер.
Частинами 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства».
Норми аналогічного змісту викладені в наказі Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, яким затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а саме п.2.4 передбачено, що первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посад и, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Також у акті переверіки податковим органом описані і інші документи, досліджені в ході перевірки господарської операції, зокрема, договір поставки, виписка по банківському рахунку позивача, копії довіреностей на отримання товару, товарно-транспортні накладні.
Водночас у своєму відзиві відповідач стверджує, що встановлено відсутність документального підтвердження реальності здійснення даних операцій, тобто зміст відзиву суперечить змісту акта перевірки.
Відповідно до ч.1,2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідач не надав доказів правомірності своїх рішень, обмежившись у відзиві лише твердженням про відсутність документального підтвердження, не навів мотивів з яких відхиляє надані платником документи на підтвердження господарської операції.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Таким чином, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення позивачем господарської діяльності та операцій між позивачем та контрагентом, та не надання відповідачем доказів порушення позивачем вимог податкового законодавства, суд вважає податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправними і підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах