Справа № 821/1877/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 821/1877/17

адміністративне провадження № К/9901/49529/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів: Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 у складі судді Василяки Д.К. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018 у складі колегії суддів: Джабурії О.В. (суддя-доповідач), Вербицької Н.В., Кравченка К.В. у справі №821/1877/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області), в якому просив:

1.1. визнати протиправними відмови відповідача, оформлені листами від 11.08.2017 №Ж-9193/0-3034/6-17 та від 04.09.2017 №Ж-10241/0-3343/6-17 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8090 га (кадастровий номер :04:001:0289) із земель запасу Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та наданні її у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу;

1.2. зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8090 га (кадастровий номер :04:001:0289) із земель запасу Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу.

2. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.12.2017, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:

3.1. Розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області "Про надання згоди на передачу у власність та дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства" від 05.03.2010 №192, на підставі заяви громадян надано згоду на передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, згідно з додатком, із земель державної власності на території Токарівської сільської ради та надано дозвіл на відведення земельних ділянок.

3.2. Відповідно до вказаного списку громадян, право на передачу у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства отримав, у тому числі, ОСОБА_1 , номер контуру 114, площа - 2,00 га.

3.3. 01.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Нові технології ГІС" (далі - ПП "НВФ "Нові технології") для виготовлення проекту землеустрою та погодив завдання по розробленню проекту землеустрою, як замовник.

3.4. ПП "НВФ "Нові технології" виготовлено у 2017 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,8090 га громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

3.5. Висновком державної землевпорядної експертизи, проведеної експертом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, від 07.07.2017 №2587/82-17 проект землеустрою погоджено без зауважень.

3.6. 23.05.2017 ОСОБА_1 , разом з представником ПП "НВФ "Нові технології" Прут Т.В. , Токарівським сільським головою ОСОБА_3 , спеціалістом із земельних питань Токарівської сільської ради ОСОБА_4 , власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_5 та представником територіального відділу Держгеокадастру Сафоновою Т.В. складений акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами та акт приймання-передачі межових знаків на зберігання.

3.7. 07.06.2017 Відділом у Білозерському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області видано довідку №31-21-0.20-108/164-17 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) станом на 01.01.2016. Згідно з вказаною довідкою земельна ділянка площею 1,8090 га, яка проектується до відведення у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на підставі розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації від 05.03.2010 №192, що розташована за адресою: Токарівська сільська рада Білозерського району Херсонської області: номер рядка: 12.1, назва рядка: землі запасу, шифр рядка: 94, загальна площа земель, всього: 1,8090, сільськогосподарські землі, у тому числі сільськогосподарські угіддя всього 1,8090, ріллі - 1,8090.

3.8. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.07.2017 №НВ-017, 26.07.2017 Відділом у Білозерському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області зареєстровано у Державному земельному кадастрі земельну ділянку державної форми власності сільськогосподарського призначення. Вид використання: для ведення особистого селянського господарства площею 1,8090 гектарів, кадастровий номер :04:001:0289.

3.9. 31.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність. До заяви позивачем були додані проект землеустрою та Витяг з державного земельного кадастру.

3.10. 11.08.2017 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надано відповідь №Ж-9193/0-3034/6-17, в якій зазначено про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області не надавало заявнику дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

3.11. 04.09.2017 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надано відповідь №Ж-10241/0-3343/6-17, в якій повторно зазначено про відсутність правових підстав для затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 з тих самих причин.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з правомірності наданої позивачу відмови, оформленої листами відповідача від 11.08.2017 №Ж-9193/0-3034/6-17 та від 04.09.2017 №Ж-10241/0-3343/6-17, у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8090 га (кадастровий номер :04:001:0289) із земель запасу Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та наданні її у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки дозвіл на розробку проекту землеустрою відповідачем у справі не надавався. При цьому, суди попередніх інстанцій вказали на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" від 02.06.2015 №497-VIII (далі - Закон №497-VIII).

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивач - ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

5.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та допущення ними порушень норм процесуального права. Зокрема, скаржник наполягає, що норми Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIII не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки зазначена правова норма регулює питання виготовлення, погодження та затвердження проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань. Натомість, позивач подавав на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

6. Відповідач - ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не подав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

7. Під час розгляду даної касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України, в редакції до 08.02.2020), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Частинами 1-2 статті 116 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

10. Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність визначено статтею 118 ЗК України.

11. Зокрема, за змістом абзацу 2 частини 7, частини 8 статті 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

12. Частиною 9 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

13. В силу вимог частини 10 цієї статті, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

14. Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 122, 123 ЗК України.

15. Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

16. У свою чергу, Законом №497-VIII, який набрав чинності 27.06.2015, були внесені зміни до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою.

17. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIII передбачено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

18. Таким чином, нормою пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIII визначено, що суб`єктом, який здійснює затвердження погоджених у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, проектів землеустрою, що були розроблені на підставі рішень уповноважених органів, прийнятих та не виконаних до набрання чинності Законом №497-VIII, може бути виключно той орган, який надавав дозвіл на їх розроблення.

19. Як встановлено судами попередніх інстанцій, розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області "Про надання згоди на передачу у власність та дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства" від 05.03.2010 №192 було надано згоду на передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, згідно додатку, до якого включено у тому числі ОСОБА_1 , із земель державної власності на території Токарівської сільської ради та надано дозвіл цим громадянам на розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

20. До закінчення визначеного пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIII дворічного строку, а саме до 27.06.2017, позивач як замовник звернувся до ПП "НВФ "Нові технології" за виготовленням проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки у власність. Вказаний проект землеустрою, після його розроблення, був погоджений позивачу у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

21. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність у відповідача - ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, повноважень щодо вирішення питання про затвердження поданого ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,8090 га (кадастровий номер :04:001:0289) із земель запасу Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та наданні її у власність для ведення особистого селянського господарства.

22. Правові висновки аналогічного характеру були викладені у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі №821/1523/17 та від 15.09.2020 у справі №821/1863/17.

23. Доводи касаційної скарги з приводу того, що позивач подавав на затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у той час як наведеними вище нормами Закону №497-VIII регулюють питання затвердження інших видів документації із землеустрою, зокрема, проектів землеустрою, що стосуються створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, відхиляються судом касаційної інстанції як безпідставні.

24. Законом №497-VIII внесені зміни, серед іншого, до статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV (надалі - Закон №858-IV), якою визначені види документації із землеустрою. Пунктом "ґ" частини 2 цієї статті Закону №858-IV передбачено такий вид документації із землеустрою, як проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, стаття 25 Закону №858-IV не визначає в якості окремого виду документації із землеустрою "проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань", про які зазначено у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIII.

25. Відповідно до частини 3 статті 25 Закону №858-IV, види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

26. Тому, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що такий вид документації із землеустрою як проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок повинні охоплюватися поняттям проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, про які йдеться пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №497-VIII.

27. За приписами статті 350 КАС України (в редакції, чинній до 08.02.2020), суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2018 у справі №821/1877/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

СуддіВ.М. Шарапа С.Г. Стеценко С.М. Чиркін