Справа № 300/336/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"08" лютого 2021 р. Справа № 300/336/21

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень від 2015, 2016, 2017, 2018 років та податкової вимоги від 18.06.2019 за №51390-50, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій контролюючих органів, що порушили податкове законодавство та права позивача, скасування податкових повідомлень-рішень від 2015, 2016, 2017, 2018 років та податкової вимоги від 18.06.2019 за №51390-50 на суму 91 823,35 грн.

Пунктами 3, 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує:

- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, пунктами 2, 11 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (пункт 2); власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (пункт 11).

Перевіряючи на відповідність позовної заяви вимогам вказаних пунктів статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив, що позивач не зазначив (не надав):

- ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача (якщо відомі);

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, відповідно до частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Як встановлено судом, позивачем надано копію позовної заяви для відповідача, однак не надано копій доданих до неї документів для відповідача.

Крім того, частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 2, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 122 цього Кодексу.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. Так, згідно приписів пункту 56.1 вказаної статті, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (пункт 56.18 статті 56 ПК України).

Аналіз статті 102 ПК України в сукупності із нормами статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що платник має право оскаржити в суді, зокрема, податкове повідомлення-рішення протягом 1095 днів.

Суд звертає увагу, що позивач, згідно прохальної частини позову, оскаржує, серед іншого, податкові повідомлення-рішення від 2015, 2016, 2017 років, при цьому із даним позовом до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звернувся 02.02.2021.

Таким чином, позивач звернувся з пропуском встановленого строку на звернення до суду з даною позовною заявою, однак жодних доказів на підтвердження поважності пропуску такого строку ним не додано.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Однак, як судом встановлено, такої зави позивач не подав разом із позовною заявою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не вказано конкретно, які податкові повідомлення-рішення від 2015, 2016, 2017, 2018 років він оскаржує. Так, не вказано ні дату винесення таких рішень, ні їх номерів. Також до позову не долучено жодних повідомлень-рішень від 2015, 2016, 2017, 2018 років. Разом з тим, долучено податкові повідомлення-рішення від 2019 року.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити, які саме податкові повідомлення-рішення він оскаржує і долучити такі суду.

Також відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить суд:

- визнати протиправними дії контролюючих органів, що порушили податкове законодавство та права позивача;

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 2015, 2016, 2017, 2018 років та податкову вимогу від 18.06.2019 за №51390-50 на суму 91 823,35 грн.

Таким чином, позивачем у позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», який вступив в дію з 01.01.2021, встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року складає 2 270,00 грн.

Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами становить 1 816,00 грн. (908,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 908,00 грн. за вимогу майнового характеру), проте до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору за подання даної позовної заяви.

Таким чином, для усунення вказаного недоліку позовної заяви, позивачу необхідно надати (долучити) документ про сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн.

Враховуючи викладене, позовну заяву подано без додержання вимог пунктів 2, 11 частини 5 статті 160, частин 1, 3, 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із вищевикладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення вищевказаних недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до встановлених пунктами 2, 11 частини 5 статті 160, частин 1, 3, 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 161 171, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень від 2015, 2016, 2017, 2018 років та податкової вимоги від 18.06.2019 за №51390-50 - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

1) зазначення:

- ідентифікаційного коду відповідача, зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача, якщо такі відомі;

- власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

2) надання (долучення):

- заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску;

- документа про сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн.;

- копій податкових повідомлень-рішень від 2015, 2016, 2017, 2018 років, які оскаржує позивач;

- копій доданих до позовної заяви письмових доказів в одному примірнику для відповідача.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.