Справа № 280/8621/20
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Справа № 280/8621/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до трудового стажу періодів роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 та призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

скасувати рішення відділу з питань призначення пенсії відповідача №51 від 18.09.2020 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу періодів роботи: з 09.10.1978 по 01.09.1980 - старша піонервожата Старопочаївської восьмирічної школи Кременецького району Тернопільської області (наказ про призначення №621 від 10.10.1978, наказ про звільнення №300 від 01.09.1980 параграф 10), з 01.09.1980 по 08.07.1982 - старша піонервожата Лосятинської восьмирічної школи Кременецького району Тернопільської області (наказ про призначення №300 від 01.09.1980 параграф 2, наказ про звільнення №193 від 03.09.1982), з 08.09.1982 по 06.08.1983 - старша вихователька в дитячому садку колгоспу «17 вересня» (рішення правління колгоспу про прийняття на роботу №9 від 08.09.1982, рішення правління про звільнення №8 від 06.08.1983), з 12.08.1983 по 17.12.1984 (12.08.1983 Трест «Запорожпромстрой» СУ «Машстрой» маляр-штукатур першого розряду (наказ про прийняття на роботу №86 К від 12.08.1983), 30.01.1984 переведена комірником (наказ №9К від 31.01.1984), 17.12.1984 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР (по догляду за дитиною) наказ про звільнення №154 К від 17.12.1984), з 07.01.1985 по 11.02.1985 - учень оператора прецизионної фотолітографії (розпорядження про прийняття на роботу № 4 від 09.01.1985, розпорядження про звільнення №189 від 11.02.1985), з 25.02.1985 по 04.08.1988 (25.02.1985 - комірник підприємства по поставкам продукції «Запорожснабзбут» (наказ про прийняття на роботу №62 від 18.02.1985, 04.05.1985 - старший комірник «Запорожснабзбут» (наказ №72 від 04.05.1985), 01.02.1988 - завідуюча секції лаків, фарб та промислової арматури управління «Запорожхімстройзбут» (наказ №15 від 26.01.1988, 04.08.1988 - звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР по догляду за дитиною до 8 років (наказ про звільнення №85 від 01.08.1988), з 05.08.1988 по 31.12.1991 (05.08.1988 - секретар-машиністка (наказ №161 К від 05.08.1988 Трест «Запорожпромстрой» СУ «Спецстрой» старший інспектор треста ЗПС (наказ №5-к параграф 2 від 02.01.1990), 02.01.1990 переведена на посаду оператора ЄВМ Трест «Запорожпромстрой» СУ «Спецстрой» (наказ №6 від 02.01.1990), 02.01.1991 переведена на посаду математика Треста «Запорожпромстрой» СУ «Спецстрой» (наказ №8к від 04.01.1991), 31.12.1991 звільнена по ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням (по догляду за дитиною до досягнення йому 14 років) (наказ №331 К від 30.12.1991)

та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає про протиправність рішення відповідача №51 від 18.09.2020 щодо відмови у призначенні пенсії позивачу, оскільки обов`язок щодо заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. З огляду на зазначене, вважає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, у зв`язку із чим наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 02.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене перше судове засідання на 30 грудня 2020 року без виклику учасників справи. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

22 грудня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив (вх. №62695), у якому, із посиланням на приписи постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, «Про внесення змін до зразка бланка трудової книжки» від 02.03.1994 №131 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, пояснює, що періоди трудової діяльності позивача, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , не зараховані до страхового стажу в зв`язку з відсутністю на титульному аркуші печатки підприємства (або печатки відділу кадрів). З урахуванням зазначеного, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою від 17.09.2020 про призначення пенсії за віком.

Однак, позивач отримала повідомлення Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя ГУ ПФУ в Запорізькій області №0800-0203-8/48713 від 22.09.2020, за змістом якого зазначено, що відділом з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства розглянуто документи позивача, надані разом із заявою від 17.09.2020, та прийнято рішення №51 від 18.09.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначення пенсії згідно з п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного стажу 27 років, наявність якого дає право на пенсію за віком після досягнення 59 років 6 місяців. Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 22 роки 8 місяців 29 днів.

У жовтні 2020 року позивач звернулась із заявою на ім`я начальника Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якій просила врахувати весь трудовий стаж, дані про який зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 прийняти рішення про призначення пенсії за віком.

Листом від 09.10.2020 за вих.№9113-9028/П-02/8-0800/20 відповідач повідомив позивачу, що періоди трудової діяльності позивача, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , не зараховані до страхового стажу в зв`язку з відсутністю на титульному аркуші печатки підприємства (або печатки відділу кадрів).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком з підстав неприйняття трудової книжки через відсутність печатки на ній при відкритті та рішенням відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також за приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 від 15.10.1978, яка видана на ОСОБА_1 , позивач працювала:

- з 09.10.1978 по 01.09.1980 - старшою піонервожатою Старопочаївської восьмирічної школи Кременецького району Тернопільської області, (наказ про призначення № 621 від 10.10.1978, наказ про звільнення № 300 від 01.09.1980 параграф 10);

- з 01.09.1980 по 08.07.1982 - старшою піонервожатою Лосятинської восьмирічної школи Кременецького району Тернопільської області (наказ про призначення № 300 від 01.09.1980 параграф 2, наказ про звільнення № 193 від 03.09.1982);

- з 08.09.1982 по 06.08.1983 - вихователькою в дитячому садку колгоспу «17 вересня» (рішення правління колгоспу про прийняття на роботу № 9 від 08.09.1982, рішення правління колгоспу про звільнення № 8 від 06.08.1983);

- з 12.08.1983 по 30.01.1984 - штукатуром-маляром першого розряду у Тресті «Запорожпромстрой» СУ «Машстрой» (наказ про прийняття на роботу № 86 К від 12.08.1983);

- з 30.01.1984 по 17.12.1984 - переведена комірником у Тресті «Запорожпромстрой» СУ «Машстрой» (наказ № 9К від 31.01.1984);

- 17.12.1984 - звільнена за власним бажанням стаття 38 КЗпП УРСР (по догляду за дитиною) (наказ про звільнення № 154 К від 17.12.1984);

- з 07.01.1985 по 11.02.1985 - учнем оператора прецизионної фотолітографії (розпорядження про прийняття на роботу № 4 від 09.01.1985, розпорядження про звільнення № 189 від 11.02.1985);

- з 25.02.1985 по 04.05.1985 - комірником підприємства по поставкам продукції «Запорожснабзбут» (наказ про прийняття на роботу № 62 від 18.02.1985);

- з 04.05.1985 по 31.03.1987 - переведена старшим комірником «Запорожснабзбут» (наказ № 72 від 04.05.1985);

- з 31.03.1987 по 01.02.1988 - у зв`язку з реорганізацією переведена старшим комірником в управління «Запорожхімбудснабзбут» (наказ № 43 від 16.03.1987);

- з 01.02.1988 по 04.08.1988 - переведена завідуючою секції лаків, фарб та промислової арматури управління «Запорожхімбудснабзбут» (наказ № 15 від 26.01.1988);

- 04.08.1988 - звільнена за статтею 38 КЗпП УРСР за власним бажанням по догляду за дитиною до 8 років (наказ про звільнення №85 від 01.08.1988 );

- з 05.08.1988 по 02.01.1990 - секретарем-машиністкою у Трест «Запорожпромбуд» СУ «Спецбуд» (наказ № 161 К від 05.08.1988);

- з 02.01.1990 по 02.01.1990 - переведена на робочу сітку в управлінні Трест «Запорожпромстрой» СУ «Спецстрой» старший інспектором тресту ЗПС (наказ № 5-к параграф 2 від 02.01.1990);

- з 02.01.1990 по 02.01.1991 - переведена на посаду оператора ЕВМ Тресту «Запорожпромбуд» СУ «Спецбуд» (наказ № 6 від 02.01.1990);

- з 02.01.1991 по 31.12.1991 - переведена на посаду математика в Тресті «Запорожпромбуд» СУ «Спецбуд» (наказ № 8к від 04.01.1991);

- 31.12.1991 - звільнена на підставі статті 38 КЗПп УРСР за власним бажанням (по догляду за дитиною до досягнення йому 14 років) (наказ № 331 К від 30.12.1991).

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка, діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно з підпунктами 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Порядок внесення записів про трудову діяльність особи у відомостях про роботу передбачений пунктами 2.13- 2.14. Інструкції № 162.

Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110, передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 15.10.1978, копія якої наявна в матеріалах справи, в розділі Відомості про роботу містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких зауважень стосовно записів трудової книжки чи помилок у їх оформленні відповідачем не зазначено.

В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача, записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписом начальника відділу кадрів та скріплені печатками.

При цьому, позивачу було відмовлено зараховувати до загального страхового стажу періоди роботи згідно вказаної трудової книжки, оскільки на першому (титульному) аркуші трудової книжки відсутня печатка підприємства на підписі особи, відповідальної за видачу трудової книжки.

Суд зазначає, що на час заповнення належної позивачу трудової книжки була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що трудову книжку роботодавцем оформлено із порушенням.

З 29 липня 1993 року порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Разом з тим, у силу пункту 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з абзацом 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більш того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлений відповідачем недолік оформлення трудової книжки відсутність печатки на підписі особи, відповідальної за заповнення трудової книжки, не може вважатися достатньою підставою неврахування її відомостей при обчисленні стажу роботи, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Крім того суд зазначає, що позивач не може нести негативні наслідки у зв`язку із неправильним заповненням роботодавцем першої сторінки трудової книжки

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018.

Враховуючи викладене, суду вважає, що відповідачем протиправно було не.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії відомостей про роботу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування рішення №51 від 18.09.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з даними трудової книжки НОМЕР_2 від 15.10.1978, яка видана на її ім`я, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки суд не є органом, який має обраховувати та призначати пенсію. Крім того, в даному випадку суд вирішував спір щодо не включення в страховий стаж позивача тільки спірних періодів, а не щодо обрахунку всього страхового стажу.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2019 щодо призначення пенсії за віком.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про сукупність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №51 від 18.09.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 від 15.10.1978, а саме з 09.10.1978 по 01.09.1980 - старшою піонервожатою Старопочаївської восьмирічної школи Кременецького району Тернопільської області; з 01.09.1980 по 08.07.1982 - старшою піонервожатою Лосятинської восьмирічної школи Кременецького району Тернопільської області; з 08.09.1982 по 06.08.1983 - вихователькою в дитячому садку колгоспу «17 вересня»; з 12.08.1983 по 30.01.1984 - штукатуром-маляром першого розряду у Тресті «Запорожпромстрой» СУ «Машстрой»; з 30.01.1984 по 17.12.1984 - комірником у Тресті «Запорожпромстрой» СУ «Машстрой»; з 07.01.1985 по 11.02.1985 - учнем оператора прецизионної фотолітографії; з 25.02.1985 по 04.05.1985 - комірником підприємства по поставкам продукції «Запорожснабзбут»; з 04.05.1985 по 31.03.1987 - старшим комірником «Запорожснабзбут»; з 31.03.1987 по 01.02.1988 - старшим комірником в управлінні «Запорожхімбудснабзбут»; з 01.02.1988 по 04.08.1988 - завідуючою секції лаків, фарб та промислової арматури управління «Запорожхімбудснабзбут»; з 05.08.1988 по 02.01.1990 - секретарем-машиністкою у Трест «Запорожпромбуд» СУ «Спецбуд»; з 02.01.1990 по 02.01.1990 - старшим інспектором тресту ЗПС в управлінні Тресту «Запорожпромстрой» СУ «Спецстрой»; з 02.01.1990 по 02.01.1991 - оператором ЕВМ Тресту «Запорожпромбуд» СУ «Спецбуд»; з 02.01.1991 по 31.12.1991 - математиком в Тресті «Запорожпромбуд» СУ «Спецбуд».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2020 про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак