Справа № 160/8979/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року Справа № 160/8979/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на думку перевіряючих, ТОВ «ФК «Система» порушило п.1. та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР), а саме: при проведенні розрахункових операцій не були застосовані реєстратори розрахункових операцій з причин їх відсутності. Однак, операції з переказу коштів, які виконує позивач не є розрахунковими в розумінні Закону №265/95-ВР, тому застосування штрафних санкцій передбачених п.1 ст.17 є порушенням.
Ухвалою суду від 23.09.2019р. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач надав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити посилаючись на те, що порушення зафіксовано актом перевірки, а тому оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм чинного законодавства та у межах наданих повноважень.
19.11.2019р. представником позивача надано відповідь на відзив, яка за своїм змістом підтвердждує обгрунтування позову.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Система» зареєстровано 21.12.2010 року як юридична особа та відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 21.04.2011 року №211 та на підставі ліцензії Національного банку України від 23.10.2015 року №29 на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, здійснює свою діяльність з прийому платежів та переказу коштів через програмно-технічний комплекс самообслуговування.
У період з 04.03.2019р. посадовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку ТОВ «ФК «Система» з питань дотримання порядку здійснення платником податку розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, 31, про що складено акт перевірки №0106/04/36/14/РРО/37453888 від 07.03.2019р.
Перевіркою встановлено порушення п.п.1, 2 Закону №265/95-ВР, а саме: надання фінансових послуг з переказу коштів із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування без застосування належним чином зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій (РРО).
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом №265/95-ВР.
За визначенням статі 2 вказаного Закону реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.
Відповідно до п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.
Так, в акті перевірки відповідач робить висновок, що ТОВ «ФК «Система» здійснює свою діяльність з переказу коштів з порушенням пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: надання фінансових послуг з переказу коштів із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування без застосування реєстраторів розрахункових операцій.
За визначенням ст.2 Закону №265/95-ВР поняття програмно-технічний комплекс самообслуговування застосовується у значенні, наведеному в Законі України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі Закон №2346-ІІІ). Згідно з п.1.32-2 ст.1 зазначеного Закону, ПТКС - це програмно-технічний комплекс самообслуговування - пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира). Отже, технічні особливості ПТКС полягають у тому, що сам по собі ПКТС це частина системи до якої входять сервер фінансової компанії, комп`ютерна система фінансової компанії, разом із програмним забезпеченням, що забезпечує сам переказ.
Відповідно до п.1.24 ст.1 Закону №2346-ІІІ переказ коштів (далі за текстом -переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.
Згідно з п.8.5 ст.8 цього ж Закону строки проведення переказу за допомогою платіжних інструментів, визначаються правилами платіжної системи та договорами, що укладаються між учасниками та користувачами платіжної системи.
Отже, ПТКС виконує лише частину операції з усього циклу операції з переказу коштів. Функція ПТКС полягає в прийнятті готівкових коштів для переказу і це лише частина операції, яка згідно з п.7 ст.21 Закону №2346-ПІ називається ініціюванням переказу, за якою слідують інкасація, фінансовий моніторинг та безпосередньо сам переказ.
Розрахункова операція відповідно до Закону №265/95-BP - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що ПКТС- це не місце проведення розрахункових операцій, а місце ініціювання переказу коштів.
Згідно з п.1.24 статті 1 Закону №2346-ІІІ ініціатор переказу та отримувач можуть бути однією і тією ж особою, що також доказує відсутність розрахунку, а відповідно переказ коштів не є розрахунковою операцією.
Відповідно, за місцем прийняття готівкових коштів, тобто за місцем розташування ПТКС, не здійснюється будь яких розрахункових операцій, оскільки не здійснюється продажу товарів, робіт, послуг; не надається послуга з переказу коштів, оскільки момент отримання послуги з переказ коштів не пов`язаний у часі з моментом внесення грошових коштів до ПТКС. Час надання послуги пов`язаний з моментом зарахування грошових коштів на рахунок отримувача.
Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства України, операція з переказу коштів, які виконує ТОВ «ФК «Система» не є розрахунковими операціями в розумінні Закону №265/95-BP, що, в свою чергу, унеможливлює застосування штрафних санкцій передбачених п.1 ст.17 зазначеного Закону.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій» №569-VIII, внесені зміни в Закон №265/95-ВР, які і зобов`язали суб`єктів господарювання - небанківські фінансові установи при здійсненні операцій з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням ПТКС застосовувати реєстратори розрахункових операцій. При цьому, небанківські фінансові установи при здійсненні прийому коштів з метою їх подальшого переказу застосовують ПТКС, які, юридично та фактично і є РРО відповідно до визначення цього поняття в ст.2 Закону №265/95-ВР.
Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», наданих в листі від 26.12.2008 р. №758-0-2-08-19 при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. В даному випадку спеціальним актом, у відповідності до якого позивач здійснює свою діяльність, є Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 р. №2346-ІІІ.
Згідно з положеннями ст.4 ПК України, в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, діє принцип презумпції правомірності рішень платника податку та, згідно роз`яснень Міністерства юстиції України від 11.04.2011 р. (лист №195-0-2-11-18) рішення приймається на користь платника податків.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1'921грн.00коп., що підтверджується платіжним дорученням №34 від 29.08.2019 року, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова