Справа № 333/5206/20
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2021-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/5206/20
Провадження № 2-а/333/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О., розглянувши у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа старший інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Мишевський Дмитро Олександрович, про скасування постанови серія ДПО 18 № 743279 від 18.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа старший інспектор ВПДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Мишевський Дмитро Олександрович, про скасування постанови серія ДПО 18 № 743279 від 18.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

28.09.2020 року ухвалою суду позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду, відкрито провадження, прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного з викликом сторін.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані таким.

Постановою старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Мишевського Д.О. серія ДПО18 №743279 від 18.09.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП за те, що 24.07.2020 року о 12-30 год. на а/ш С081604 /М-14/ - Азов - Лозанівка 8,5 км в межах с.Азов та 06.08.2020 о 17-00 год. на а/ш 0081237 Новомиколаївка - Новоіванківка - Максимівка - Михайло-Лукашеве 20,1 км в межах с. Вільне, перебуваючи відповідальною посадовою особою - директором ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відповідальною за утримання вищевказаних ділянок вулично-дорожньої мережі допустив у вказаних місцях наявність осідань, вибоїн, напливів, та ямковості не вжив заходів щодо ліквідації ямковості, відсутність дорожніх знаків та дорожньої розмітки, чим порушив п.3.1.1., 3.1.2., 4.1.1., 4.2.1.,4.2.2., 4.2.3. ДСТУ 3587-97, ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною, а висновок про винуватість останнього не відповідає дійсності, ґрунтується лише на припущеннях інспектора ВПДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Мишевського Д.О. Доказів щодо невідповідності забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг, поза встановленими допустимими нормами та стандартами, постанова не містить. З постанови не вбачається, які саме правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, були порушені. Інспектором не встановлено, які саме дії вчинив позивач, або бездіяльність допустив та чи входило до його обов`язків саме дотримання правил, норм та стандартів що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні саме цієї автодороги, що не відповідає ДСТУ 3587-97. Доказів щодо невідповідності забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг, поза встановленими допустимими нормами та стандартами постанова не містить. Зокрема, постанова містить посилання на порушення ним п. 3.1.1 та п. 3.1.2. ДСТУ 3587-97, згідно яких,«3.1.1. Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Граничнодопустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації змоменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1. 3.1.2. Гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повиннаперевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і дорігнаселених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп». При цьому ані в постанові, ані в інших матеріалах справи не міститься інформація та виміри площі пошкодженого покриття, висновку про перебільшення допустимих границь, а також інформації про факт ліквідації або не ліквідації таких пошкоджень у терміни, визначені Вимогами ДСТУ 3587-97. Відсутність вищевказаної інформації виключає можливість визначити факт порушень п. 3.1.1 та п. 3.1.2. ДСТУ 3587-97.Також, постанова містить посилання на порушення ним п.4.1.1., 4.2.1., 4.2.3.ДСТУ 3587-97, згідно яких: «4.1.1 Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів повинні бути обладнані дорожніми знаками згідно з ДСТУ 2586 та ДСТУ 3308, щоустановлюються відповідно до проектів організації дорожнього руху,узгоджені і затверджені в установленому порядку.

4.2.1Розмітку автомобільних доріг, а також вулиць і доріг населених пунктів слід виконувати і наносити відповідно до ДСТУ 2587

4.2.2Дорожня розмітка у процесі експлуатації повинна бути помітна у будь- який час доби (за умови відсутності снігу та ожеледі на покритті).

4.2.3Дорожня розмітка повинна бути відновлена протягом ЗО діб з моменту виявлення пошкодження за таких умов:

4.2.4у разі зносу поздовжньої розмітки по площі її елементів більше ніж 30 % - для нітрофарби і 50 % - для термопласту (вимірювання провадиться на ділянці довжиною 50 м);

4.2.5якщо фактичне значення відстані видимості розмітки буде менше за нормативні значення відповідно до таблиці 15;

4.2.6за питомого коефіцієнта сили світла розмітки, що виконана із світлоповертальних матеріалів, менше ніж 80 - для білого кольору і менше ніж 48 - для жовтого;

за коефіцієнта зчеплення розмітки менше ніж 0,75 величини фактичного коефіцієнта зчеплення дорожнього покриття, суміжного з розміткою». При цьому ані в постанові, ані в інших матеріалах справи не міститься інформація про проект організації дорожнього руху, узгоджений і затверджений в установленому порядку, згідно якого мали бути установлені дорожні знаки, не містить посилання на порушення норм ДСТУ 2587, яким встановлюються вимоги до нанесення розмітки автомобільних доріг та не містить інформації про факт відновлення або не відновлення дорожньої розмітки протягом' встановленого п.4.2.3.ДСТУ 3587-97 терміну. Відсутність вищевказаної інформації виключає можливість визначити факт порушень п.4.1.1., 4.2.1., 4.2.2., 4.2.3. ДСТУ 3587-97. Крім того, як вбачається з Постанови, позивачу ставиться у провину порушення п.1.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Разом з тим, в матеріалах справи не мітиться жодних доказів, які б вказували на те, що Державне підприємство «Місцеві дороги Запорізької області» є відповідальним за утримання даних автомобільних доріг. Інспектором не встановлено належного власника та балансоутримувача автомобільних доріг, зазначених у постанові. В постанові позивачу ставиться у провину порушення ст.9 Закону України «Про дорожній рух» «Компетенція власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів». Відповідно до вимог чинного законодавства, підтвердженням права власності на будь-що має бути відповідний документ. Однак, до постанови не додається та не міститься взагалі жодного посилання на документ, який підтверджує, що право власності визнано за Підприємством, директором якого перебуває позивач. Розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 21.03.2019 року №139, на баланс підприємства передано автомобільні дороги загального користування місцевого значення Запорізької області відповідно до Переліків (обласних та районних) автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області, затверджених розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації від 22.08.2017 № 436 зі змінами. Вказаним розпорядженням, закріплено за Підприємством на праві господарського відання автомобільні дороги загального користування місцевого значення на території Запорізької області після затвердження актів приймання-передачі, зазначених у п. З цього розпорядження. А також, визнано підприємство замовником робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення відповідно до чинного законодавства. Також, в матеріалах відсутній будь-який офіційний та чинний документ, який стверджує про перебування вказаних в постанові доріг на балансі підприємства, і чи такі передавалась Запорізькою обласною державною адміністрацією на баланс підприємства, посадовою особою якого перебуває позивач. Окремо зазначає, що автомобільної дороги з назвою, яка зазначена в постанові «0081237 Новомиколаївка - Новоіванівка - Максимівка Михайло-Лукашеве 20,1 км» взагалі не існує. Крім того, згідно з розпорядженням голови Запорізької обласної державнеадміністрації від 09.08.2019 №396 «Про управління автомобільними дорогами загального користування місцевого значення Запорізької області» до зобов`язань підприємства входить забезпечення своєчасне та якісне виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, контроль за їх виконанням у межах наявного бюджетного фінансування. Нормами вказаного вище розпорядження встановлено обов`язок голів районних державних адміністрацій надавати до підприємства інформацію про потреби в проведенні робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення; вживати заходів щодо передбачення в районних бюджетах коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення. Таким чином інспектором не встановлено, чи була наявна у підприємства іінформація про потреби в проведенні робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг, зазначених в постанові та чи було передбачено відповіднефінансування на такі цілі.

Отже, на підставі викладених фактів, враховуючи, що у інспектора поліції були відсутні належні докази, ОСОБА_1 вважає постанову ст. інспектора Мишевського Д.О. необґрунтованою, тому просить її скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції та старшого інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Мишевського Д.О. відзиви до суду не надходили, будь-які заяви, клопотання чи пояснення до суду вказані особи не надавали, хоча уповноважена особа УПП в Запорізькій області отримала копії позову, додатків до нього і ухвали про відкриття провадження, тобто належним чином були повідомлені про наявність позову ОСОБА_1 .

У судові засіданні, призначені на 22.10.2020 року, 19.11.2020 року, 26.01.2021 року представник відповідача та третя особа також не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи відповідальних осіб УПП в Запорізькій області про отримання судових повісток на рекомендованих повідомленнях.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_1 щодо проведення судового засідання без його участі, позов він підтримує у повному обсязі.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду докази, вважає, що позовна заява останнього підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ч.ч. 2,4,5 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні положення містяться також в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно із п.4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно із вимогами ст.222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 і 5 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У своєму рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, у даному випадку розгляд справи правомірно відбувся за місцем знаходження інспектора ВПДР УПП в Запорізькій області.

Судом встановлено, що 18.09.2020 року старший інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Мишевський Д.О. виніс постанову серії ДПО18 № 743279, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. за ч.1 ст.140 КУпАП. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що що 24.07.2020 року о 12-30 год. на а/ш С081604 /М-14/ - Азов - Лозанівка 8,5 км в межах с.Азов та 06.08.2020 о 17-00 год. на а/ш 0081237 Новомиколаївка - Новоіванківка - Максимівка - Михайло-Лукашеве 20,1 км в межах с. Вільне, перебуваючи відповідальною посадовою особою - директором ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відповідальною за утримання вищевказаних ділянок вулично-дорожньої мережі допустив у вказаних місцях наявність осідань, вибоїн, напливів, та ямковості не вжив заходів щодо ліквідації ямковості, відсутність дорожніх знаків та дорожньої розмітки, чим порушив п.3.1.1., 3.1.2., 4.1.1., 4.2.1.,4.2.2., 4.2.3. ДСТУ 3587-97, ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху.

Згідно до ч.1 ст.9, ст.10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. ст. 251, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП не доведена.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Частиною 1 статті 140 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП полягає у недодержанні посадовою особою правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

За змістом ст.140 КУпАП суб`єктом вказаного правопорушення, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Відповідачем та ст. інспектором УПП в Запорізькій області Мишевським Д.О. до суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є тією посадовою особою, до компетенції якого належить додержання певних стандартів при утриманні автодороги «0081237 Новомиколаївка - Новоіванівка - Максимівка Михайло-Лукашеве 20,1 км». Відсутні і належні докази, що саме підприємство, керівником якого є ОСОБА_1 , відповідальне за утримання вказаних автодоріг.

Крім того, суду не надано доказів встановлення працівниками поліції на вказаних автодорогах аварійної ямковості, осідань, вибоїн, напливів.

Також, суд погоджується із позицією позивача, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про порушення певних вимог стандарту ДСТУ 3587-97, тобто фактично не конкретизовані дії ОСОБА_1 щодо порушення зазначених стандартів.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року та у справі № 660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідач та ст. інспектор УПП в Запорізькій області Мишевський Д.О. не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин недодержання позивачем правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, тобто порушення вимог ч.1 ст.140 КУпАП. Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови жодні пояснення свідків та докази здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили зазначені порушення ОСОБА_1 , відсутні.

Вказаний факт свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст. 139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 140, 245, 246, 251, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 77, 241, 246, 255, 263, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа старший інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Мишевський Дмитро Олександрович, про скасування постанови серія ДПО 18 № 743279 від 18.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 743279 від 18.09.2020 року, винесену старшим інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Мишевським Дмитром Олександровичем щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн.

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова