Справа № 160/14947/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2021 року м. Дніпросправа № 160/14947/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 ( суддя першої інстанції Верба І.О.) в адміністративній справі №160/14947/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни третя особа: Акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК" про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про визнання протиправними та скасування постанов: від 20.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63354076; від 23.10.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 63354076.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що про протиправність оскаржуваних постанов, оскільки кредитний договір № 490983761 від 01.03.2018 на 28505,49 грн. нотаріально не посвідчувався. Можливість вчинення виконавчого напису передбачена лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Отже, на підставі наданого кредитного договору № 490983761 від 01.03.2018 вчинення виконавчого напису є незаконним та протиправним. До того ж, статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших законів або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Повідомлень від АТ Альфа-Банку про прострочену заборгованість, з розрахунками заборгованості, ні за теперішнім, ні за колишнім місцем реєстрації позивач не отримував, а тому звідки така величезна заборгованість у розмірі 49158,68 грн невідомо. Лише зазначено, що прострочена заборгованість за комісією та процентами становить 20653,19 грн, що є майже однаковою з узятою сумою кредиту у розмірі 28505,49 грн, тобто розмір стягнення суми у розмірі 49158,68 грн не є безспірним. Позивач не отримав повідомлення та документа від відповідача про те, що відносно позивача відкрито виконавче провадження і що він перебуває у статусі боржника. Сума, яка стягується, не є безспірною, а тому виконавчий напис на підставі якого відкрито виконавче провадження є таким, що грубо порушує при цьому вимоги законодавства України, який позивач теж має намір оскаржувати, адже статтею 88 Закону України Про нотаріат визначені умови вчинення виконавчих написів. Враховуючи, що виконавчий напис видано з купою порушень, він підлягає скасуванню, а й відповідно - постанови приватного виконавця є протиправними та незаконними, і підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог адміністративного позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

На час перегляду справи в суді апеляційної інстанції учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п. 1 ч. 1ст. 311 КАС України.

Згідно зі ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.03.2012 мав зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_1 , 21.09.2018 знято з реєстрації місця проживання, з 19.08.2020 місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , згідно записів на аркушах 13-14 паспорту серії АЕ 184029 (а.с.9-8).

01.03.2018 ОСОБА_1 видана оферта на укладення угоди про надання особистого кредиту № 490983761, а саме кредит готівкою 28505,49 грн, акцептована Акціонерним товариством Альфа-Банк 01.03.2018. Оферта та акцепт складені у простій письмовій формі (а.с.47-50).

08.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис за реєстровим № 30252, яким запропоновано звернути стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Верхівцеве, місце роботи: не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , Вільногірським МВ УМВС України в Дніпропетровській обл. 05.05.1996 року, який є боржником за кредитним договором № 490983761 від 01.03.2018, укладеним ним із Акціонерним Товариством Альфа-Банк, ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 100, далі іменований стягувач, заборгованість за кредитним договором № 490983761 від 01.03.2018 (а.с.53):

строк платежу за кредитним договором № 490983761 від 01.03.2018 настав. Боржником допущено прострочення платежів;

стягнення заборгованості проводиться за період з 04.04.2018 по 01.06.2020;

сума заборгованості складає 49158,68 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 28505,49 грн, прострочена заборгованість за комісією та процентами 20653,19 грн;

за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України Про нотаріат стягнуто плати із стягувача Акціонерного товариства Альфа-Банк, в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача;

загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Альфа-Банк, складає 49808,68 грн.

Акціонерне товариство Альфа-Банк 20.10.2020 за вх. № 10020 подало приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькій Оксані Олександрівни заяву про примусове виконання рішення, у якій просив розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за № 30252 від 08.09.2020 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 49808,68 грн, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яким є ОСОБА_1 , без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника (а.с.45).

20.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною, прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження № 63354076 з примусового виконання виконавчого напису № 30252 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Альфа-Банк, заборгованості в розмірі 49808,68 грн (а.с.56-57).

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника: АДРЕСА_3 поштовим зв`язком рекомендованим відправленням (а.с.58-64).

20.10.2020 приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 63354076 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначивши їх розмір для боржника у сумі 569 грн, та постанову про стягнення з божника основної винагороди, визначивши її до стягнення з боржника у розмірі 4980,87 грн (а.с.65-69).

23.10.2020 приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 63354076 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника, а саме дохід у ТОВ Консалтингова компанія Агроцентр-Україна, у розмірі 20% до виплати заробітної плати, до виплати загальної суми боргу 55358,55 грн (з яких 49808,68 грн борг на користь стягувача, 4980,87 грн основна винагорода на користь приватного виконавця, 569 грн витрати виконавчого провадження) (а.с.71-74).

03.11.2020 позивач ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та отримав їх копії (а.с.77).

Не погоджуючись із вказаними постановами й вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача стосовно відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса та правильність застосування вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить із наступного.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону № 1404-VIII.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку (частина третя статті 4 Закону № 1404-VIII).

Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII визначено підстави для повернення виконавчого документу стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання, зокрема, згідно пункту 10 у разі, коли виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону № 1404-VIII, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частина друга статті 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1404-VIII у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої та другої статті 22 Закону № 1403-VIII про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону № 1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону № 1403-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до пункту 10 розділу III Інструкції, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Згідно із частиною першої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Частиною другою статті 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Аналіз положень Закону № 1404-VIII дозволяє дійти висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 804/6996/17, від 30.04.2020 № 580/3311/19.

Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено місце проживання / перебування боржника або місцезнаходження майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII установлено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа.

На етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника.

Відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.

Суд зазначає, що приватний виконавець не наділений повноваженням оцінювати правомірність вчинення виконавчого напису та має вчиняти виконавчі дії у порядку та спосіб, встановлені Законом № 1404-VIII.

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною, прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження № 63354076 з примусового виконання виконавчого напису № 30252 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Альфа-Банк, заборгованості в розмірі 49808,68 грн (а.с.56-57).

Колегія суддів зазначає, що на час розгляду зазначеної справи виконавчий напис № 30252 від 08.09.2020 приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. є чинним.

З огляду на зміст виконавчого напису, судом не встановлені підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, передбачені законом, правила місця виконання рішення не порушені, у зв`язку із чим, за відсутності судового рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, приватний виконавець не мав підстав для неприйняття виконавчого документу для примусового виконання та невчинення виконавчих дій.

З огляду на викладене, підстави для скасування постанов від 20.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63354076; від 23.10.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 63354076 відсутні.

При розгляді справи судом були враховані правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.12.2020 у справі № 460/3537/20 (ЄДРСР 93437812).

Частиною п`ятою статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючисьстаттями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 в адміністративній справі №160/14947/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва