Справа № 160/9297/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 року Справа № 160/9297/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
10.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 06.11.2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 06.11.2019 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що при повторному зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.11.2019 року він мав загальний страховий стаж 26 років 7 місяців 6 днів. Однак у квітні 2020 року отримав лист від 19.02.2020 року № 1645/0305-17 «Про відмову в призначенні пенсії», яким, зокрема, повідомлено, що чоловіки, які звертаються за призначенням пенсії з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менш, як 27 року. В зазначеному листі також зазначено, що в трудовій книжці НОМЕР_1 на титульній сторінці виправлено ім`я по батькові, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58, що унеможливлює зарахування її записів до страхового стажу. За наданими документами страховий стає складає 25 років 7 місяців 18 днів. Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначені йому пенсії за віком є незаконними, та такими, що порушують його права.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній у справі № 160/9297/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
03.12.2020 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав. Так, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.06.2019 року звернувся до Камянського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за консультацією щодо визначення права на призначення пенсії за віком. Управління повідомило позивача, що на день звернення у нього відсутнє право на пенсію за віком через відсутність необхідного загального страхового стажу - 26 років. 06.11.2019 року позивач звернувся з заявою про призначення пенсії за віком додавши до неї паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та копію типового договору від 25.10.2019 року про його добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) за період з 01.02.2016 року по 31.10.2016 року. При цьому інших документів необхідних для призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано не було. У розписці - повідомленні від 06.11.2019 року у переліку документів, які необхідно надати перелічені документи та вказано дату до якої такі документи необхідно надати - 06.02.2020 року. 13.02.2020 року з пропущенням тримісячного строку, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, додавши необхідні документи. 14.02.2020 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило відповідача листом від 14.01.2020 року про вижиті заходи з боку ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відображення по ОСОБА_1 позначки про сплату єдиного внеску згідно укладеного договору. ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що станом на момент складання вказаного листа (14.01.2020 року) позначки відсутні. Окрім того, в наданій трудовій книжці позивача виявлено виправлення в імені по-батькові, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58 . Таким чином, підстави зарахувати записи у трудовій книжці до трудового стажу позивача відсутні. Листом від 19.02.2020 року №1645/03.05-17 управління повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за відсутності трудового стажу, який з 01.01.2020 року має становити не менше 27 років. 25.02.2020 року головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило відповідача, що станом на 25.02.2020 року наявна інформація про сплату єдиного внеску позивачем згідно укладеного договору про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за період з 01.012016 року по 31.10.2016 року. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що вимоги позивача щодо призначення пенсії за віком з 06.11.2019 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.06.2019 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з письмовою заявою, в якій просив визначити право виходу на пенсію за віком відповідно наданих документів.
Письмової відповіді на заяву від 20.06.2019 року позивачу надано не було.
Відповідно пояснень позивача в позовній заяві та відповідача в відзиві, позивачеві було усно роз`яснено, що йому не вистачає страхового стажу для призначення пенсії за віком.
25.10.2020 року між позивачем та Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було укладено типовий договір «Про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (одноразова сплата єдиного внеску).
Відповідно до умов даного договору, ОСОБА_1 сплачено єдиний соціальний внесок за попередній період з 01.02.2016 року по 31.10.2016 року, з урахуванням коефіцієнта 2 у сумі 16 525, 08 грн., що підтверджується квитанцією від 29.10.2019 року.
06.11.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії, враховуючи сплату єдиного соціального внеску за період з 01.02.2016 року по 31.10.2016 року на підставі укладеного типового договору.
Листом від 19.02.2020 року за №1645/03.05.-17 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відділ з питань призначення Управління застосування пенсійного законодавства) повідомило позивачу про відмову у призначенні пенсії за віком, оскільки статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що чоловіки, які звертаються за призначенням пенсії з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менш як 27 років.
У вказаному листі зазначено, що неможливо зарахувати записи трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці виправлено ім`я по батькові, що суперечить інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року (зі мінами). Страховий стаж становить 25 років 07 місяців 18 днів при необхідному - 27 роках.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до яких особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як видно з трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працював:
- з 25.02.1976 року по 04.02.1983 рік робітником в сад бригаді № 2 (Наказ № 79 від 12.03.1976 року, № 11 від 02.02.1983 року);
- з 01.03.1983 року по 27.09.1999 року учень вирубника, учень заготівельника, затяжчик взуття п`ятого розряду оздоблювальник виробів 5 розряду в «Дніпропетровському виборчо-торгівельному взуттєвому об`єднанні», «Дніпропетровському виборчо-торгівельному взуттєвому об`єднанні «Оріль» «Закритому акціонерному товаристві «Оріль»;
- з 01.04.2000 року по 01.07.2001 року взуттьовиком ЧП ОСОБА_2 ;
- з 01.03.2017 року по 31.03.2019 року закрійником взуття ФОП ОСОБА_3 .
Не зараховуючи зазначені періоди роботи позивача відповідач зазначає, що у трудовій книжці на титульному аркуші трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.02.1983 року, виправлено ім`я по батькові.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.
Відповідно до пункту 1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
В подальшому внесення записів про роботу позивача, не зарахованих відповідачем, регулювалось Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).
Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці за періоди його роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, виправлення на трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
В даному випадку, з дослідженої судом копії трудової книжки позивача вбачається, що в ній відсутні виправлення в по-батькові позивача, а наявне виділення ручкою однієї букви (м`якого знаку) більшої інтенсивності, що не впливає на значення по-батькові та не спричиняє його можливого іншого розуміння.
При цьому, суд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії позивачеві.
В свою чергу, належність трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується і наданим вкладишем до трудової книжки виданим на імя ОСОБА_1 , довідками про проходження служби в рядах Збройних сил, військовим білетом, архівними довідками за №№03-44/Б-532т, 197, 3/39-Б-65т, 07-04/315, 07-01/316, що підтверджують службу та роботу, зазначену в трудовій книжці позивача.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні записів трудової книжки до страхового стажу, а тому порушені права позивача підлягають відновленню судом.
Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 06.11.2019 року, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 06.11.2019 року, суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (за змінами) (далі - Порядок № 22-1).
У відповідності до п. 4.1 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Таким чином, з наведеного слідує, що підставою для розгляду питання про призначення пенсії за віком є подання такою особою відповідної заяви разом з необхідними документами.
Не маючи достатнього загального страхового стажу позивачем було укладено типовий договір з Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області та сплаченого єдиний соціальний внесок за період з 01.02.2016 року по 31.10.2016 року, докази чого було надано відповідачеві разом з заявою від 06.11.2019 року.
Неможливість призначити пенсію за віком на підставі заяви від 06.11.2019 року відповідач обґрунтовує відсутністю даних від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про підтвердження сплати позивачем єдиного соціального внеску відповідно до укладеного типового договору.
В свою чергу, суд звертає увагу, що позивач сплативши єдиний соціальний внесок за період з 01.02.2016 року по 31.10.2016 року, позбавлений можливості здійснити контроль чи вплив на подання інформації Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області для проведення персоніфікованого обліку даних про суми єдиного внеску, що були сплачені застрахованими особами за договорами добровільної участі, а відповідно не може нести негативних наслідків, спричинених несвоєчасним наданням таких відомостей відповідачу від третіх осіб. Негативні наслідки, в даному випадку, виражаються не лише в відмові у призначенні пенсії позивачу з 06.11.2019 року з підстави відсутності необхідного страхового стажу, а і у збільшенні страхового стажу на один рік до 27 років при призначенні такої пенсії з 01 січня 2020 року відповідно до вимог статті 26 Закону №1058.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що звернувшись з заявою 06.11.2019 року про призначення пенсії за віком позивач мав всі підстави для її призначення як то необхідний вік 60 років та достатній страховий стаж 26 років, враховуючи укладений договір добровільної участі в системі загальнообов`язкового держаного соціального страхування.
Згідно зі статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Зважаючи на задоволення позову позивача, судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 06.11.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 06.11.2019 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська