Справа № 160/9891/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2021 року Справа № 160/9891/20
Позовні вимоги мотивовані тим, що у питанні несвоєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування відсутня вина позивача, а отже відсутні підстави для застосування фінансових санкцій. За змістом ст. 109 Податкового кодексу України податкове правопорушення є видом юридичної відповідальності, тому має бути встановлений склад правопорушення, який передбачає наявність чотирьох обов`язкових елементів, як-то об`єкт податкового правопорушення, об`єктивна сторона такого правопорушення, суб`єктивна сторона, суб`єкт. Лише за наявності усіх чотирьох елементів платник податку може бути притягнутий до відповідальності. Порушення строку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування відбулося не з вини позивача, але за причинами та умовами, за які позивач не відповідає, тому притягнення до відповідальності за ст. 120-1 Податкового кодексу України є протиправним. Вважає, що встановлена п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України відповідальність може застосовуватися, якщо платник податку не надав (не надіслав) податкові накладні/розрахунки коригування до ДПС у строк, встановлений Податковим кодексом України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9891/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
27.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки за результатами камеральної перевірки встановлено факт порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, що відповідно обґрунтовує правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.
27.10.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію викладену у позові та зазначив, що платником податків своєчасно направлено на реєстрацію податкові накладні, разом з тим, через технічний збій, квитанції надіслано на наступний день, що виключає провину підприємства у несвоєчасності реєстрації накладних.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року№2755-VI (далі Податковий кодекс України) передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.201.1ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
Для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок № 1246).
Згідно з пунктом 3 Порядку №1246 в редакції, чинній станом на 15.01.2018 р., операційний день триває в робочі дні з 0 до 23-ї години.
Пунктом 3 Порядку № 1246 в редакції, чинній на 15.01.2019 р., операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.
Відповідно до пункту 11 Порядку №1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.
Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться визначені цим пунктом перевірки, за результатами яких формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Пунктами 13, 14 Порядку №1246 встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Системний правовий аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що у будь-якому випадку контролюючий орган протягом операційного дня зобов`язаний надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.04.2018 р. в справі №820/6330/16.
Крім того, Порядок № 1246 не містить визначення поняття «реєстрація податкової накладної».
Натомість, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Наведені нормативні положення дають підстави для висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДПС (ДФС), та/або безпосередніх дій працівників ДПС (ДФС), на яку (які) платник податку не має впливу.
Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Відтак, встановлена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну/розрахунок коригування до ДФС у строк, встановлений цією статтею.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10 червня 2019 року у справі №802/1825/16-а, від 12 липня 2019 року у справі №0940/1600/18.
Так, згідно до матеріалів справи Товариством сформовано наступні податкові накладні, які відповідно даних камеральної перевірки були зареєстровані з порушенням граничних строків їх реєстрації:
№30 від 28.03.2018 року на суму ПДВ 4700,4грн., граничний строк реєстрації 15.04.2018 року фактична дата реєстрації 16.04.2018 року;
№31 від 29.03.2018 року на суму ПДВ 6099,6грн., граничний строк реєстрації 15.04.2018 року фактична дата реєстрації 16.04.2018 року;
№34 від 15.06.2018 року на суму ПДВ 0,02грн., граничний строк реєстрації 30.06.2018 року фактична дата реєстрації 11.07.2018 року;
№37 від 17.12.2019 року на суму ПДВ 1080грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№36 від 16.12.2019 року на суму ПДВ 103260грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№50 від 04.06.2019 року на суму ПДВ 6833,33грн., граничний строк реєстрації 30.06.2019 року фактична дата реєстрації 15.07.2019 року;
№45 від 23.12.2019 року на суму ПДВ 650грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№80 від 26.07.2019 року на суму ПДВ 163333,34грн., граничний строк реєстрації 15.08.2019 року фактична дата реєстрації 30.08.2019 року;
№41 від 20.12.2019 року на суму ПДВ 8675грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№54 від 27.12.2019 року на суму ПДВ 202431,45грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№59 від 20.12.2019 року на суму ПДВ 833,33грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№60 від 24.12.2019 року на суму ПДВ 6975грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
№40 від 20.12.2019 року на суму ПДВ 9900грн., граничний строк реєстрації 15.01.2020 року фактична дата реєстрації 16.01.2020 року;
Досліджуючи обставини реєстрації податкових накладних, судом встановлено факт надіслання позивачем цих податкових накладних протягом операційного дня 15.04.2018 р., 12.01.2020 р., 13.01.2020 р., 15.01.2020 р. відповідно, тобто у строк, встановлений п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
Водночас, відповідачем не надано суду доказів несправності засобів телекомунікаційного зв`язку платника податків чи інших доказів на підтвердження наявності вини позивача у порушенні граничного строку направлення на реєстрацію податкових накладних.
В даному випадку, у порушення вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України контролюючим органом не надіслані позивачу протягом зазначених операційних днів 15.04.2018 р., 12.01.2020 р., 13.01.2020 р., 15.01.2020 р. квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі про прийняття зазначених податкових накладних або про їх неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкових накладних з незалежних від позивача причин, тобто з причин, які не залежали від його волі.
Позивачем квитанції про неприйняття/прийняття податкових накладних отримано на наступний операційний день 16.01.2018 р. та 16.01.2019 р., 16.01.2020 відповідно.
Таким чином, у зв`язку з недотриманням контролюючим органом обов`язку із надіслання платнику податку квитанції про прийняття податкових накладних або про їх неприйняття із зазначенням відповідних причин, або зупинення реєстрації податкових накладних, із врахуванням правових наслідків, передбачених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до приписів якого, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні №46 від 19.12.2017 року; №33 від 30.03.2018 року; №30 від 28.03.2018 року; №31 від 29.03.2018 року; №34 від 15.06.2018 року; №46 від 20.12.2019 року; №47 від 23.12.2019 року; №37 від 17.12.2019 року; №36 від 16.12.2019 року; №50 від 04.06.2019 року; №45 від 23.12.2019 року; №39 від 20.12.2019 року; №80 від 26.07.2019 року; №41 від 20.12.2019 року; №56 від 27.12.2019 року; №54 від 27.12.2019 року; №44 від 23.12.2019 року; №35 від 16.12.2019 року; №59 від 20.12.2019 року; №51 від 24.12.2019 року; №60 від 24.12.2019 року; №48 від 24.12.2019 року; №40 від 20.12.2019 року; №43 від 21.12.2019 року; №42 від 21.12.2019 року, вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх фактичного подання на реєстрацію.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. в справі № 806/832/17.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач у повному обсязі виконав свій обов`язок щодо реєстрації зазначених податкових накладних у строк, встановлений п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.
З огляду на те, що позивачем вжито всі залежні від нього дії щодо надання (надіслання) податкових накладних для реєстрації в ЄРПН у строк, встановлений статтею 201 Податкового кодексу України, проте квитанцій про прийняття або неприйняття таких накладних ним не отримано, останні вважаються такими, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому підстави для застосування до позивача штрафних санкцій в частині цих податкових накладних відсутні.
Суд звертає увагу, що контролюючим органом не встановлено обставин наявності вини позивача в порушенні податкового законодавства щодо порядку реєстрації податкових накладних.
Між тим, Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року «Справа «Компанія «Вестберґатаксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яка має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції - заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні. У вказаній справі було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме - критерій правових наслідків для адресата.
Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.
Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Між ти, передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи за своєю тяжкістю та каральним характером цілком відповідають санкціям, притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, а відтак, наявні всі підстави для застосування частини 2 статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.
Стосовно застосування штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, виписаних на неплатників податку на додану вартість, суд зазначає наступне.
Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягають стягненню витрати за сплату судового збору у розмірі 2 102 грн., понесені позивачем та підтверджені платіжним дорученням № 9803 від 18.08.2020 року.
Керуючись ст.ст.243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13 січня 2021 року .

Суддя С.І. Озерянська