Справа № 380/7946/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7946/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М.,

представника відповідача Пинянської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 05.05.2018 по 02.07.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 05.05.2018 по 02.07.2019 і проводити їй в подальшому відповідні виплати, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

Ухвалою від 05.10.2020 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження у справі.

Ухвалою від 03.11.2020 суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій, що підтверджується відповідним посвідченням. У зв`язку з вказаним позивач має право на підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та про перерахунок стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №1.380.2019.004554 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 02.07.2019. Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії в неї виникло з 05.05.2018, а саме з дня набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітатації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 №2325-VIII. Ому просить суд зобов`язати відповідача перерахувати їй пенсію за період з 05.05.2018 по 02.07.2019.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №1.380.2019.004554 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 02.07.2019. Підстави для здійснення перерахунку з іншої дати, ніж та, що вказана в судовому рішенні, відсутні.

Позивач у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце його проведення. Проте, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмовому відзиві. Просила суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 від 01.03.1992.

Відповідно до довідки Управління оперативної інформації Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 19.04.2000 №4/5-Р23473 ОСОБА_1 , 1947 року народження, 21.10.1947 виселена із села Рогізне Яворівського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 24.01.1948 на спецпоселення з конфіскацією майна в Кемеровську область по політичних мотивах, з якого звільнена 1958.

На підставі статті 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні ОСОБА_1 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Яворівська районна рада народних депутатів видала позивачу посвідчення реабілітованої серія НОМЕР_3 від 01.10.1994.

10.06.2019 позивач звернулась до Яворівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 47 та пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та здійснення перерахунку стажу відповідно до статті 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Яворівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області листом від 11.07.2019 № 43/Б-43/30-14 відмовив у задоволенні заяви.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2019 у справі №1.380.2019.004554, яке набрало законної сили 16.12.2019, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплата їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому статею 47 п. "г" Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до ст.58 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 02.07.2019 та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 02.07.2019 та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Позивач звернулася до відповідача з заявою, якій просила здійснити перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій за період з 05.05.2018 по 02.07.2019.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.08.2020 №5538-5021/Б-08/8-1300/20 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №1.380.2019.004554 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 02.07.2019. Підстави для здійснення перерахунку з іншої дати, ніж та, що вказана в судовому рішенні, відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивач звернулася з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статею 1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) необхідно вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25.12.1958, за винятком осіб, зазначених у статті 2 вказаного Закону.

Визнати реабілітованими також громадян, засуджених за:

- антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25.12.1958 і статтею 62 Кримінального кодексу України (2001-05, 2002-05) в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28.10.1989 "Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14.04.1989 "Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР";

- поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу України;

- порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою.

Дія вказаної статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон України №962-XII) реабілітованими визнаються особи: які до 24.08.1991 були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 вказаного Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; стосовно яких до 24.08.1991 були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; які до 24.08.1991 були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 вказаного Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; стосовно яких до 24.08.1991 за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 вказаного Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24.08.1991, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Статтею 4 Закону України №962-XII передбачено "поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей".

Згідно з пунктом 2.13 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон України №1788-XII) призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон україни №1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених вказаним Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності вказаним Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" від 16.07.2008 №654 встановлено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Стаття 28 Закону України №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум, відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-XIV, застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими статтею 28 Закону України №1058-IV.

Стаття 28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини першої вказаної статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з вказаним Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.102018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі № 446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення пункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 та пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Суд встановив, що згідно з довідкою Управління оперативної інформації Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 19.04.2000 №4/5-Р23473 ОСОБА_1 визнана реабілітованою, про що Яворівською районною радою народних депутатів видано посвідчення серія НОМЕР_3 від 01.10.1994.

Отже, ОСОБА_1 є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій, згодом була реабілітована, що надає їй право на підвищення призначеної пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону №1788-XII.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2019 у справі №1.380.2019.004554, яке набрало законної сили 16.12.2019, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплата їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому статею 47 п. "г" Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до ст.58 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 02.07.2019 та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, обставини щодо наявності в ОСОБА_1 права на перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2019 у справі №1.380.2019.004554, яке набрало законної сили, а тому не підлягають доказуванню в межах цієї справи.

Суд встановив, що вказане право виникло у позивача 05.05.2018 після набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 №2325-VIII, статею 6 якого знято обмеження з переліку реабілітованих осіб, які, зокрема мають право на підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом "г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (у редакції до 05.05.2018) передбачав додаткові права лише для реабілітованих осіб, визначених статею 1 вказаного Закону України, зокрема безпідставно засуджених. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 №2325-VIII додатково визначено форми репресій, зокрема заслання (пункт 5 частини 1 статті 2) та передбачено наявність додаткових прав не лише для реабілітованих осіб, визначених статею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-XII, а для всіх реабілітованих осіб, визначених вказаним Законом України.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 05.05.2018.

Водночас, суд звертає увагу, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2019 у справі №1.380.2019.004554 відповідач здійснив позивачу перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 02.07.2019, а тому відповідний перерахунок необхідно здійснювати в період з 05.05.2018 по 01.07.2019.

Для ефективного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача в подальшому проводити такі виплати, то така задоволенню не підлягає, оскільки як встановлено судом з 02.07.2019 позивачу виплачується підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у сумі 840,80грн відповідно до квитанції від 25.09.2020 №13294.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 05.05.2018 по 01.07.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 08.02.2021.

Суддя А.Г. Гулик