Справа № 640/20656/20
Суддя: Чередніченко Н. П.
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/198/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняз викликом сторін в приміщенні суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартункаєва Артура Рахмановича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до відповідача до інспектора 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартункаєва А.Р., третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.07.2020 року інспектором 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартункаєвим А.Р. було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Позивач зазначає, що його було притягнуто до відповідальності незаконно, з порушенням встановленого порядку, а постанова прийнята відповідачем з порушенням його прав та норм закону. Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права. Ії складання було вчинене з порушенням норм закону, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд скасувати постанову серії ЕАМ № 2807025 від 11.07.2020 року та провадження у справі закрити.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.09.2020 року, справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва.

05.10.2020 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року, в задоволенні заяви позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження було відмовлено. Було вирішено перейти зі спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання.

В ході розгляду справи було залучено в якості третьої особи Департамент патрульної поліції.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно вказав, що відповідачем було грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесено постанову із істотним порушенням вимог закону та його прав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на підстави, які викладені в письмових поясненнях, а також вказуючи на порушення позивачем правил дорожнього руху та перевищення, встановленої та дозволеної швидкості руху під час керування транспортним засобом.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 11.07.2020 року інспектором 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартункаєвим А.Р. було винесено постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

В постанові зазначено, що 11.07.2020 року о 08-31 год. в м. Києві по Столичному шосе, 92 км, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевролет» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 92 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 та вимоги п. 12.9 б ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху, вказує на порушення інспектором вимог закону під час розгляду та складення постанови, оскарживши винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач відзив на позов до суду не подав, та доводи сторони позивача, зокрема, щодо неналежного розгляду справи та порушення прав позивача під час розгляду та складення постанови, не спростував.

Разом з тим, третьою особою суду було надано пояснення на позов, в якому вказується, зокрема, на те, що вина позивача у вчиненні правопорушення підтверджується відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20.

Однак, переглянувши, наданий диск, було встановлено, що 11.07.2020 року автомобіль з д.н.з. НОМЕР_1 по Столичному шосе рухався зі швидкістю 91 км/год, а не 92 км/год, як зазначено в постанові.

Крім того, переконливих доказів про те, що рух вказаного автомобіля було здійснено в зоні дії знаку 3.29, матеріали справи не містять, а наявні на відеозаписі дані, на думку суду, достатньо про це не свідчать.

Інших доказів фіксації факту порушення позивачем 11.07.2020 року правил дорожнього руху в зоні дії дорожнього знаку 3.29, які були кваліфіковані відповідачем за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суду надано не було, як і не було надано доказів на спростування доводів позову в частині розгляду справи інспектором із дотриманням вимог закону та прав позивача.

Суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається із правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, а тому керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та законності дій при розгляді справи, а тому, зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, пояснив, що керуючи транспортним засобом правил дорожнього руху він не порушував, та розгляд справи відбувся із істотним порушенням його прав, що стороною відповідача не спростовано, суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України, вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та дотриманні процедури притягнення до відповідальності, достатніми доказами не доведена.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатніх та переконливих доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху та дотримання посадовою особою вимог закону під час розгляду справи та складення відповідної постанови, матеріали справи не містять, а тому суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 126, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КУпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартункаєва Артура Рахмановича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 2807025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11.07.2020 року, винесену інспектором 4 батальйону 7 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартункаєвим Артуром Рахмановичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко