Справа № 560/2427/20
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2427/20

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

04 лютого 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Подільської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.04.2020 №9 та №9.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.10.2020 в задоволені позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що контролюючий орган дотримався вимог МК України та ПК України, визначивши грошові зобов`язання позивачу на підставі документів отриманих від уповноважених органів Федеративної Республіки Німеччина від 31.07.2019 за №Z4663-2019.UA.800105-DVІІІ.А22 з засвідченим витягом електронної митної декларації Німеччини на підставі якої був експортований автомобіль позивача, згідно якої вартість (сума рахунку) - 15 131,93 євро.

Також, цей висновок суду не спростовує постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі №686/29966/19, так як цю справу про порушення митних правил, після скасування постанови про їх порушення, направлено на новий розгляд до Подільської митниці Держмитслужби, що на думку суду першої інстанції, не вказує на встановлені обставин, які можуть бути враховані у цій справі.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивачем при подачі декларації ІМ 40 ДЕ дотримано всіх вимог МК України та надано усі документи на підставі яких заповнювалась митна декларація, що не позбавляло митний орган вживати заходи щодо встановлення заниження митної вартості.

Крім того, отриманий контролюючим органом лист органів Федеративної Республіки Німеччина від 31.07.2019 за № Z4663-2019.UA/800105-DVIII.A22, перекладений неофіційно, не може слугувати доказом заниження митної вартості автомобіля. Тому митний орган не мав підстав та обґрунтованої інформації, а тим більше права проводити документальну невиїзну перевірку за відсутності достовірної, повної та об`єктивної інформації на підтвердження заниження митних платежів.

IV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача зазначивши, що митні органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. При цьому, підставою для проведення документальної невиїзної перевірки, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України, є, зокрема, надходження від уповноважених іноземних держав документально підтвердженої інформації про недостовірність відомостей, що містяться в поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено. Отриманою від митних органів Федеративної Республіки Німеччина експортною декларацією MRN:17DE81E3 від 28.09.2017 підтверджено, що легковий автомобіль марки ВМW 520D, VIN: НОМЕР_1 , був проданий німецькою компанією «Autohaus Muhlig OHG» громадянину ОСОБА_2 на підставі рахунку № НОМЕР_2 , проте за 15 131 євро, а не за 7 000 євро, як зазначено у поданому для митного оформлення рахунку з таким же номером. Внаслідок декларування недостовірних відомостей щодо вартості транспортного засобу за митною декларацією UA 400030/2017/302651 від 03.10.2017 сума зменшення розміру митних платежів склала 37 513, 01 грн. (мито 11 722, 82 грн., ПДВ 25 790, 20 грн.).

Отже, проведеною документальною невиїзною перевіркою правомірно, відповідно до норм чинного законодавства встановлено порушення позивачем пункту 2 частини 2 статті 52 МК України (в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 03.10.2017 № UA400030/2017/302654 на суму 25 790, 200 грн.).

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження на 27.01.2021.

27 січня 2021 року до суду надійшла заява від представника позивача про приєднання доказів до матеріалів справи в якій останній зазначив, що 26.01.2020 направлено запит в електронну систему, яка показує статус експорту документів в онлайн режимі за посиланням Atlas -Internetausfuhranmelduhg Plus (internetzollanmeldung.de) (додатки скриншоти до заяви з перекладами пояснень) звідки вбачається про відсутність декларації на яку посилається митний орган, як на доказ на підставі якого проведено перевірку та прийнято податкові повідомлення-рішення.

Крім того, 02.02.2021 до суду надійшла заява від відповідача в якій відповідач просить відмовити в задоволенні заяви представника позивача від 27.01.2021 про приєднання матеріалів справи, оскільки остання подана іноземною мовою з неофіційним перекладом є не належним та недопустимим доказом в розумінні КАС України. При цьому, дана інформація з інтернет-джерела не пояснює обставин справи, що переглядається, в зв`язку з тим, що вивезення із Федеративної Республіки Німеччина автомобіля позивача було здійснено у вересні 2017 року, тому інформація про експортний документ станом на кінець січня 2021 року вже недоступна.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

VI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до електронної митної декларації ІМ 40 ДЕ №UA400030/2017/302654 від 03.10.2017, одержувач ОСОБА_1 , через представника ТОВ "Поділля Брок Сервіс", задекларовано автомобіль ВМW 520D за ціною 7 000 євро, код МВВ - 6, статистична вартість - 357 936,09.

Згідно з Висновком №1598 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки колісного транспортного засобу від 02.10.2017, на замовлення ОСОБА_3 : "Вартість КТЗ ВМW 520D, держ. № б/н, кузова НОМЕР_1 що ввозяться на митну територію України на дату оцінки може складати 11 387 євро (одинадцять тисяч триста вісімдесят сім євро).

Листом Генеральної митної дирекції Німеччини від 31.07.2019 Державній фіскальній службі України, на її запит, направлені окремі перегляди декларацій, серед яких є декларація експортера - ВПТГ "Аутохаус Мюлінг", адресат - ОСОБА_4 , щодо вживаного автомобіля, марки ВМW, модель 520, дизель, чорний, №ТЗ: НОМЕР_1 , оглянутий з дефектами, експортний номерний знак НОМЕР_3 , вартість - 15131,93 евро (арк. спр. 81-85).

Згідно з постановою в справі про порушення митних правил №0122/40000/19 від 29.10.2019 встановлено, що внаслідок декларування недостовірних відомостей щодо вартості транспортного засобу за митною декларацією №UA400030/2017/302654 від 03.10.2017 сума зменшення розміру митних платежів складає 37513, 01 гривень (мито - 11722,82 грн) ПДВ - 25790,20 грн), і вирішено громадянина ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 112539,03 гривень.

Висновком Акту №0006/20/7.12-19/ НОМЕР_4 від 20.03.2010 "Про результати документальної невиїзної перевірки стану дотримання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) вимог законодавства України з питань митної справи за митною декларацією від 03.10.2017 №UA400030/2017/302654" встановлено порушення п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 03.10.2017 №UA400030/2017/302654 на суму 11 722, 82 гривень, і п. 190.1 ст. 190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ за МД від 03.10.2017 №UA400030/2017/302654 на суму 25790,20 гривень.

Відповідно до Акту від 31.03.2020, згідно з відміткою пошти, Акт №0006/20/7.12-19/ НОМЕР_4 від 20.03.2010 був вручений ОСОБА_1 .

Податковим повідомленням-рішенням №9 на підставі Акту №0006/20/7.12-19/ НОМЕР_4 від 20.03.2010, встановлено порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, згідно з п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України та п.4 ст.289, п.2 ст.293 Митного кодексу України, ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на нафтопродукти, транспортні засоби - 14653,53 гривень (11722,82 гривень, і за штрафними (фінансовими) санкціями 2930,71 гривень).

Згідно з податковим повідомленням-рішенням №9 на підставі Акту №0006/20/7.12-19/ НОМЕР_4 від 20.03.2010, встановлено порушення вимог п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим, згідно з пунктом 54.3.5 ст.54 Податкового кодексу України та п.4 ст.289, п.2 ст.293 Митного кодексу України, ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДВ з ввезених на митну територію України товарів - 32237,75 гривень ( 25790,20 гривень, і за штрафними фінансовими санкціями 6447,55 гривень).

Отже, контролюючий орган визначив позивачу податкові зобов`язання із мита та ПДВ з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій на підставі інформації від уповноважених органів Федеративної Республіки Німеччина від 31.07.2019 за №Z4663-2019.UA.800105-DVІІІ.А22 з засвідченими витягами електронних митних декларацій Німеччини на підставі якої (декларації) ОСОБА_1 був експортований автомобіль ВМW 520D, держ. № б/н, кузова НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

VII. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.4 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Частиною 5 ст.58 Митного кодексу України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 2 ст.52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, в даному випадку це витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України (ч.3 ст.267 МК України).

За приписами п.2 ч.11 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у вказаних вище статтях Митного кодексу України.

До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення на територію України.

Витрати на транспортування після ввезення не включаються позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення.

Згідно п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

В силу п.190.1 ст.190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, серед іншого, шляхом: перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 ст. 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п. 2 ч.2 ст. 351 МК України).

Статтею 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

За приписами п. 54.4 ст. 54 ПК України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Відповідно до пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Пунктом 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно п.190.1 ст.190 ПК України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39 - 1 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 6 ст. 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Як слідує з матеріалів справи, за результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів відповідачем складено акт №0006/20/7.12-19/ НОМЕР_4 від 20.03.2010 "Про результати документальної невиїзної перевірки стану дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи за митною декларацією від 03.10.2017 №UA400030/2017/302654" та встановлено порушення п.2 ч.2 ст.52 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 03.10.2017 №UA400030/2017/302654 на суму 11722,82 гривень, і п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ за МД від 03.10.2017 №UA400030/2017/302654 на суму 25790,20 гривень

На підставі акту складено податкове повідомлення-рішення №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на нафтопродукти, транспортні засоби - 14653,53 гривень (11722,82 гривень, і за штрафними (фінансовими) санкціями 2930,71 гривень), та податкове повідомлення-рішення №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДВ з ввезених на митну територію України товарів - 32237,75 гривень (25790,20 гривень, і за штрафними фінансовими санкціями 6447,55 гривень

При цьому як вбачається з матеріалів справи, фактичною підставою для висновку про заниження позивачем грошових зобов`язань з податку на додану вартість та мита при ввезенні на митну територію України стали отримані від Генеральної митної дирекції Німеччини листа від 31.07.2019 в якому направлені окремі перегляди декларацій, серед яких є декларація експортера - ВПТГ "Аутохаус Мюлінг", адресат - ОСОБА_4 , щодо вживаного автомобіля, марки ВМW, модель 520, дизель, чорний, №ТЗ: НОМЕР_1 , оглянутий з дефектами, експортний номерний знак НОМЕР_3 , і вартість якого складає - 15 131, 93 евро.

Ухвалою від 21.07.2020 судом першої інстанції повернуто відповідачу докази (Лист Генеральної митної дирекції Німеччини від 31.07.2019) складені не українською мовою, які надіслані до суду листом та які стали підставою для висновку про заниження позивачем грошових зобов`язань з податку на додану вартість та мита при ввезенні на митну територію України автомобіля і зобов`язано відповідача надати належним чином засвідчені та перекладені українською мовою документи.

Так відповідно до наданих митницею інформації за № 207/7.12-10 від 29.09.2020 згідно листа Генеральної митної дирекції Німеччини від 31.07.2019 Державній фіскальній службі України, на її запит, направлені окремі перегляди декларацій, серед яких є декларація експортера - ВПТГ "Аутохаус Мюлінг", адресат - ОСОБА_4 , щодо вживаного автомобіля, марки ВМW, модель 520, дизель, чорний, №ТЗ: НОМЕР_1 , оглянутий з дефектами, експортний номерний знак НОМЕР_3 , вартість - 15 131, 93 евро.

Разом з тим, з наданого позивачем до матеріалів справи перекладу засвідченого перекладачем та нотаруісом за № 1310 від 14.09.2020 з якого слідує, що мова не йде про будь-які експортні декларації, та зокрема про декларацію експортера - ВПТГ "Аутохаус Мюлінг", адресат - ОСОБА_4 , щодо вживаного автомобіля, марки ВМW, модель 520, дизель, чорний, №ТЗ: НОМЕР_1 .

При цьому, відповідно до рахунку № 1006317 від 27.09.2017 компанією «Autohaus Muhlig OHG» громадянину ОСОБА_2 продано транспортний засіб ВМW 520D НОМЕР_1 за ціною 7 000 євро.

Згідно висновку №1598 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки колісного транспортного засобу від 02.10.2017, на замовлення ОСОБА_3 : "Вартість КТЗ ВМW 520D, держ. № б/н, кузова НОМЕР_1 що ввозяться на митну територію України на дату оцінки може складати 11 387 євро (одинадцять тисяч триста вісімдесят сім євро).

Позивач самостійно задекларував митну вартість автомобіля у митній декларації №UA400030/2017/302654 від 03.10.2017, яку збільшив на 4387 євро від фактурної вартості 7 000 євро, і сплатив митну вартість, що не заперечує контролюючий орган.

На переконання суду, за результатами проведення документальної невиїзної перевірки дотримання позивачем ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи відповідач, необґрунтовано надав перевагу документам митних органів Федеративної Республіки Німеччина щодо митної вартості автомобіля ВМW 520D НОМЕР_1 , аніж документам, наданих при митному оформленні декларантом. При цьому, в акті перевірки не наведено жодних аргументів, які б свідчили про фіктивність документів, наданих останнім при митному оформленні вказаного транспортного засобу.

Також, варто зазначити, що рішенням Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 у справі № 686/29966/19 скасовано постанову заступника начальника начальника управління протидії митними правопорушеннями та міжнародної взаємодії Хмельницької митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0122/40000/19 від 29.10.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК України та надіслано справу на новий розгляд до Подільської митниці Держмитслужби.

Так, у зазначеній постанові вказано, що митним органом не доведено правомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили про правомірність їх дій та обґрунтованість висновків.

Разом з тим, апеляційний суд не враховує подані 27.01.2021 представником позивача докази - скріншоти даних електронної системи, яка показує статус експорту документів в онлайн режимі за посиланням Atlas -Internetausfuhranmelduhg Plus (internetzollanmeldung.de) виконаних іноземною мовою та пояснення з приводу цих даних з неофіційним перекладом з огляду на таке.

За приписами ст. 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 2,4,5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (8 ст. 94 КАС України).

Таким чином, подані представником позивача 27.01.2021 зазначені вище докази в силу приписів КАС України є неналежними доказами, а тому судом не беруться до уваги.

Водночас, відповідач, на якого в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України лежить обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача законності винесеного рішення не надав належних та допустимих доказів в підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили про правомірність їх дій та обґрунтованість висновків.

Отже, самі по собі документи митних органів Федеративної Республіки Німеччина не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами по справі, також в Акті перевірки жодним чином не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам Федеративної Республіки Німеччина, ніж тим, що подані до митного оформлення на митниці позивачем.

Апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставності збільшення грошових зобов`язань з ПДВ та мита.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

VIII. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Щодо вирішення питання розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4 204 грн. (840, 80 грн. сплачених згідно квитанції № 28937 від 12.05.2020; 840, 80 грн. сплачених згідно квитанції № 28904 від 12.05.2020; та 2 522, 40 грн. сплачених згідно квитанції № 81267 від 04.11.2020).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2020 року №9.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 квітня 2020 року №9.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Державної фіскальної служби України понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4 204 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні 00 коп).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.